238 Slägtet Orcynus. 
Englands och Irlands kuster, är det möjligt att den, liksom en del andra 
sydliga fiskarter, någon gång kan förirra sig till vår nord, och derföre 
hafva vi ansett oss böra fästa uppmärksamheten på den samma <:Talrikast 
förekommer den i Medelhafvet samt utanför Spaniens, Portugals och Frank- 
rikes Atlantiska kuster, och den är i norre delen af Atlantiske Oceanen 
vida utbredd, emedan den äfven förefinnes talrik utanför Norra Amerikas 
östra kust i trakten af New York. — Enligt CoucH är den icke så väl- 
smakande som den vanlige makrilen, och enligt samme författare visar den 
sig utanför Cornwall i England under sommaren och hösten. RISSO upp- 
gifver, att den uppträder i Medelhafvet i trakten af Nizza i Maj och 
November. 
II. Slägtet Oreynus, G.: Cuvier. 1829. 
(Regne Animal, nouv. édition, Tome II, pag. 198. — 1829. — THEOD. 
GILL: Proceed. of the Acad. of Natural Sciences of Philadelphia 1862, 
N:os III & IV, pag. 125).!) 
Kroppen spolformig och mer eller mindre tjock”), starkt 
afsmalnande emot stjertfenan och något hoptryckt, samt å främre 
delen bakom Imufvudet täckt af ett pansar af större och för 
öfrigt bakom detta af små fjäll. 1:sta ryggfenan stöter intill 
eller nära intill den 2:dra D:o. Bakom den senare och 
bakom analfenan äro 6 till 10 småfenor. Bröstfenorna sitta 
något lägre än ögonen och ungefär lika långt från rygg- som 
från bukkanten, eller ock något närmare den senare. Små 
(stundom något gröfre) tänder förefinnas på käkarne och på gom- 
benen och stundom äfven på plogbenet. Å hvardera sidan fö- 
refinnes framom stjertfenans bas 1 större köl. Gällinnans 
strålar 7. Simblåsan, då den förefinnes, enkel, men stundom 
saknad. Appendices pylorice mycket talrika och stundom greniga. 
Vid begränsningen af detta slägte hafva vi i öfverensstäm- 
melse med hvad redan ofvan blifvit anfördt företrädesvis tagit 
hänsyn till beskaffenheten af kroppens fjällbetäckning och till 
förhållandet mellan de 2:ne ryggfenorna, men deremot icke ta- 
git i betraktande munnens tandbeväpning, emedan denne enligt 
STEINDACHNERS OCh LörTKENS iakttagelser stundom visat sig hos 
desse fiskar vexlande inom en och samma art, och följaktligen 
1) Namnet har här genom felskrifning blifvit Orycnus i stället för 
Orcynus. Detta namn är härledt från det grekiska ogxövos. 
2) Kroppsformen liknar mycket den af makrilen, men är i allmänhet 
något mindre långsträckt. 
