Tonfisken: 249 
mellankäksbenen, är ej utbredd, och då öfverkäken på fisken 
baktill är utbredd, härrör. detta deraf att der på yttre sidan af 
öfverkäksbenets bakre ände sitter fästadt ett annat bredare ben 
(os jugale), för hvars fäste öfverkäksbenet här är något ojemnt. 
Förlocket är bredt halfmånformigt, med bakre, öfre och undre 
kanterne tunne. Gällocket eller locket är nästan rhomboidiskt. 
— RByggraden: Kotornas antal hos det här 1 fråga varande 
exemplaret är 39, men den 1:sta är ofullständig och saknar 
kropp. Af Cuvier & VALENCIENNES Och af GönNtHER Uppgifvas de 
äfven vara 39. Af dessa äro enligt Göstrrr de 16 första bål- 
Cabhdominal-”) kotor!), ehuru de 7 bakersta af dem hafva slu- 
ten hemalbåge, som dock är något olik (försedd med kortare 
hemaltagg) den på de följande stjertkotorna. Den 1:sta kotan 
är särdeles egendomlig. Liksom atlas hos de högre ryggrads- 
djuren har den ingen kropp, utan består blott af neuralbåge, 
som undertill är tillsluten af en nedtill kort och trubbig spets, 
som nedskjuter i en fördjupning å öfre delen af basioccipital- 
benet. Denne neuralbåge har ett par främre zygapophyser, som 
artikulera med ett par mindre ledutskott på o. exoccipitalia på 
sidorna af foramen magnum. På nackbenet förefinnas 2:ne par 
zygapophyser, af hvilka det nedre paret tillhör basiocceipitalbe- 
net. Det nedre större paret af dem artikulerar med den 2:dra 
kotans Pprezygapophyser. Den 1:sta kotan har inga egentliga 
bakre zygapophyser, emedan dess neuralbåges bakre del till hela 
sin utsträckning är försedd med ledyta, för artikulationen med 
en liknande ledyta på främre delen af neurapophyserne på den 
2:dra kotan. Den första kotans neuraltagg är ungefär lika hög 
som den på den 2:dra kotan, men smalare, och dess bakre kant 
passar in i en ränna eller fals på främre kanten af den senare. 
En sådan byggnad af basioccipitalbenet och af 1:sta kotan hafva 
vi icke iakttagit hos någon annan fisk, men vi kunna dock icke 
förmoda, att den för tonfisken är alldeles egendomlig. Utan 
tvifvel kan den äfven till någon del bero på en individuel 
egenhet hos det här i fråga varande exemplaret. Bevis för att 
denna byggnad ej är egen för Orcynus thynnus hafva vi fun- 
nit hos C. B. Brönr uti hans arbete med titel: ”Osteologisches 
aus: dem Pariser Pflanzengarten”, Wien 1856, hvarest han å 
sidorna 2 & 3 beskrifver och på tabellen I, fig. 1--7 och 9 & 
1) CUVIER & VALENCIENNES räkna 18 bålkotor. 
