206 j Slägtet Orcynus. 
Svarta Hafvet egnat sin uppmärksamhet åt tonfisken samt iakt- 
tagit, att den der stundom uppträdde 1 stora massor och på 
somliga ställen fortplantade sig, och man har uppgifter af ARrI- 
STOTELES derom, att redan Phoenicierna idkade tonfiske vid Spa- 
niens kuster både inom och utom Hercules” Stoder. Enligt flere 
äldre författare, bland hvilka vi vilja nämna Prisius och STRABO 
fångades den sedermera i utomordentlig mängd i Bosphoren vid 
Byzantium uti en vik, som nu utgör Constantinopels hamn, 
och hvilken vik på grund af den stora rikedom, som detta fiske 
förskaffade invånarne vid den samme, erhållit namnet Gyllene 
Hornet, och af Romrarne benämndes Sinus Thynni. Man har 
uppgifvit, att tonfisken under sin vandring genom Bosphoren 
emot Svarta Hafvet höll sig i närheten af den Asiatiska stran- 
den tills den kom till en hvit klippa, hvilken skrämde den, 
så .att den der böjde af och gick öfver till den Europeiska stran- 
den och kom då in i den nämnda bugten. SrraBo har upp- 
gifvit, att den fortplantade sig i ”Meotiska Träsket” eller Azow- 
ska Sjön. Vi känna icke, att någon bekräftelse härå på senare 
tiden vunnits. Den upptages icke af Vv: NORpMmAnNsS uti hans 
”Faune Pontique”, och icke heller af Parras i ”Zoographia Ros- 
So-Asiatica”, och torde derföre numera knappt förekomma i 
Svarta Hafvet. Det stora fisket i Bosphoren har upphört un- 
der det Turkiska väldet, och tonfiskena i Medelhafvet äro nu 
de indrägtigaste, 1 synnerhet de vid Sicilien, Sardinien, Italien, 
Frankrike och Spanien äfvensom 1 Adriatiska Hafvet!). Å 
dessa ställen erhållas både yngre och äldre individer, men nu- 
mera sällan sådana, som äro så stora som de hvilka fås 1 våra 
nordiska haf.' 
Vid Sveriges kuster erhålles tonfisken ej annorlunda än till- 
fälligtvis, då den intrasslar sig i garn, som blifvit utsatta för 
fångst af annan fisk, eller då den död blifvit uppkastad af baf- 
vet, och den utgör härstädes ej något föremål för särskildt fiske. 
Enligt hvad ofvan blifvit anfördt efter Ström har den fångats 
vid Söndmör i Norge med ett eget slags harpun, och detta 
fiske lär derstädes stundom ännu idkas, och enligt R. CoLLetr 
fångas den vid vestkusten i Norge stundom med not (sannolikt 
sådan grof not, som utsättes för fångsten af lax) samt stickes 
1) Vi hänvisa för öfrigt till den utförliga historik öfver detta ämne, 
som blifvit lemnad af CUVIER & VALENCIENNES och af I. COUCH. 
