290 Doradfiskar. 
riska Öarna, ehuru der mindre talrik. 1 Medelhafvet förekom- 
mer den öfver allt allmän, och den träffas der, i synnerhet de 
äldre och större, ofta långt ute i vida hafvet och på betydligt 
djup. Utom Europa skulle den enligt Gösrtuer förekomma äf- 
ven i de Australiska hafven, men RicHARDsoN och senast CuRr. 
LörKeN (anf. st.) anse den derstädes förekommande såsom en 
skild art, Zeus australis, RicHaroson. — Vid England före- 
kommer den enligt Covcn oftast under sommaren, och denne 
författare yttrar den förmodan, att dess uppträdande då är bero- 
ende deraf att den förföljer en del andra fiskar, emedan den skall 
vara särdeles rofgirig. CoucH uppgifver, att han ur magen på 
en solfisk, som var 12!/, Engelska tum lång, uttagit 235 små 
flundror. Dess kött är fint, hvitt och särdeles välsmakande, 
och stora exemplar hållas derföre vid den Tberiska Halfön enligt 
UTEINDACHNER 1 högt värde. 
10:de Familjen CORYPHANIDAE, BosAPARTE. 
(Saggio di una Distribuzione metodica degli Animali vertebrati, Roma. 
1831. ÅA. GUNTHER: An Introduction to the Study of Fishes, pag. 452. — 
1880). 
Doradfiskar. 
En enda ryggfena mutan distinkt taggstrålig afdelning- 
Oesophagus saknar utskott. Kroppen -mer eller mindre starkt 
hoptryckt, stundom aflång och stundom kort och hög. Bukfe- 
nor och tänder omvexlande. Flera än 10 kotor i bålen och 
flera än 14 d:o i stjerten. 
3:ne denna familj tillhörande slägten hafva stundom, ehuru 
sällan, blifvit anträffade inom vår faunas område, och vi bifoga 
här en synoptisk tabell öfver de samma. 
Slägten: 
kunna nedfällas mel- 
lan 2:ne rader af 
förefinnas. Stora Jalla ae 1. Pterycombus, B. FRIES: 
Rygg- och 
CORYPHZENIDE. |analfenorna Jkunna icke sålunda 
Tänder ..... nedfällas, och de äro 
till betydlig del be- 
, täckta af fjäll . .. 2. Brama, SCHNEIDER. 
saknas. 
Bukfenorna med talrike strålar . 3. Lampris, A.I. RETzZIUS 
