Fengömmaren. SJ 
allt skäl förmodar kunna hafva tillhört den enda hittills kända 
arten af detta slägte. Utan inberäkning af stjertfenan är det 
beskrifna exemplarets kroppslängd 22 millim.; kroppens största 
höjd 11 millim.; hufvudets längd 10 millim. och ögats dia- 
meter 4!/, millim. Häraf synes, att den är kortare och högre 
än de fullvuxne och att, såsom vanligt hos fiskungar, hufvudet 
och ögonen i förhållande till den öfrige kroppen äro större än 
hos de senare. Hufvudets öfre profilkontur sänker sig från 
nacken först med en sned men temligen rät linie, och stupar 
derefter nästan lodrätt ned emot munspringan. Pannan är bred 
och något konkav, och den öfre orbitalkanten tandad och upp- 
stigande till den öfre profilkonturen, på grund af ögats betyd- 
lige storlek. Nosen är utomordentligt kort. Öfverkäksbenets 
bakre ände är under pupillens bakre rand. Det afrundade hör- 
net af förlocket och de angränsande delarne af detta bens kanter 
äro fint tandade, liksom förhållandet är hos ungarne af sl. Brama. 
Fjällbetäckningen slutar med en skarp gräns emot pannan, 
dragen med en linie, som från midt öfver ögonen böjer sig nå- 
got bakåt emot dessas bakre kanter. Pannan för öfrigt, nosen och 
underkäken äro utan fjäll, liksom hos de fullvuxne. Begge käkarne 
äro försedde med en enkel rad jemförelsevis stora och starka 
kroktänder, men inga förefinnas på gomen eller tungan. Långsåt 
kroppens sidor kan man räkna åtminstone 16 fjällrader, utom 
”fentäckarne”, konvergerande emot den smale stjertroten. Den 
synlige delen af hvarje fjäll har en rutform, hvars vertikale 
dimension är betydligt större, samt fina, radiära strimmor, och 
hvarje har sin bakåt rigtade böjde tagg, hvilka taggar bilda 
tydlige långsgående linier långs bakre kroppen och stjerten. 
LörKen har räknat omkring 50 i en rad. Ryggfenan börjar 
öfver ögats bakre rand, och analfenan under de nästan lodrätt 
fästade bröstfenorna. Den förra har 49 och den senare 36 
strålar, och de längste i den förra äro 6—7 millim. långe. 
Någre af de främste i båda dessa fenor synas hafva varit för- 
längde i fine trådar, och möjligen har detta varit förhållandet 
med flere. De små bukfenorna sitta tydligen framom bröstfe- 
norna och nå tillbakasträckta till analfenans början. Hufvudet 
är ljust, silfverfärgadt, kropp och stjert bronsfärgadt brunak- 
tige, utan stark glans, och rygg- och analfenorna svarta. Dess- 
utom är der något litet svart på pannan, på bröstfenornas fästen 
och på bukfenorna. (LörtKEeN). Då man jemför figuren öfver 
