Glansfisken. J2l 
basen är den täckt af större och på strålarne långt ut af smärre 
fjäll. — Å det här beskrifna exemplaret qvarsitter ännu en 
stor del af kroppens fjällbetäckning. Fjällen äro i allmänhet 
tunna och lätt affallande eycloidfjäll, och af omvexlande form 
samt små, ehuru de äfven i afseende på storleken äro ganska 
omvexlande, så att en del äro mycket små, under det en annan 
del äro större och särdeles tydliga. På ryggen och öfre delarne 
af kroppssidorna äro de minst. Emot slutet af analfenans bas, 
på sidorna af stjerten och på stjertfenans bas äro de större, och 
under bröstfenorna är ett nedåt tillspetsadt fält med något 
större fjäll, nedskjutande på sidorna af buken. På skulderap- 
paraten och på bukens sidor förefinnas äfven smärre fjäll, äf- 
vensom på den bakre delen af hufvudets öfre sida eller nacken,. 
ehuru ytterst små på sist nämnda ställe, men undre sidan af 
buken och gälnäset äro utan fjällbetäckning, och, med undantag 
af stjertfenan, sakna äfven fenorna sådan. På ryggen är fjäl- 
lens synlige del mera rundad eller oval, såsom vanligt, och på 
kroppssidorna, der fjällen sitta tätt och betäcka hvarandra till 
stor del, är den vertikalt elliptisk eller nästan lineär och vid 
båda ändarne (den öfre och nedre) tillspetsad. Losstagna hafva 
de mindre fjällen merendels en oval eller ojemnt rundad form, 
och deras längete diameter är 3 —5 mill. De större fjällen äro af- 
långa eller irreguliert elliptiska, ofta med bugtige kanter, och 
deras längd är 6—10 mill. Alla hafva tät undulärt koncentrisk 
striering, och sakna radiär sådan. — Sidolinien bildar en från 
gälspringans öfre gräns öfver bröstfenans fäste emotryggkanten 
starkt uppstigande båge, mellan hvilken och nämnde kant af- 
ståndet endast är 19?/,, tum eller 57 mill. Under början af 
ryggfenan börjar den sänka sig nedåt och bakåt, hvarmed den 
fortfar tills den under början af den bakerste !/; afryggfenans 
längd böjer sig bakåt och går sedermera efter någon undulering 
rätt bakåt till midten af stjertfenans bas. — Denne fisks färg- 
teckning, som gifvit anledning till dess benämning glansfisk, 
torde vara den mest lysande, som någon af våre fiskar eger. 
Öfre sidan af hufvudet och ryggen, framtill ned emot bröst- 
fenornas fästen och baktill ned till sidolinien äro vackert och 
mer eller mindre mörkt blå eller nästan berlinblå, på ryggen 
med mer eller mindre tydligt genom den blå färgen framträ- 
dande mindre rundade eller ovale fläckar af perlemorhvit färg. 
Kroppssidorna och undre sidan af stjerten, buken och hufvudet 
Lilljeborg, Fiskarne. SN 
