Glansfisken. JD 
bakre refbenen, från och med det 14:de paret, äro breda, tjocka 
och stora, och det bakersta parets, som äro korta, äro fästade 
på hemalbågen af 1:sta stjertkotan. — Posttemporalbenet har 
klykan lång, men kroppen kort, och klykans fästen äro de van- 
liga, och den undre, kortare grenen är fästad vid o. opisthoti- 
cum. Supraclavicularbenet är kort och bredt. Nyckel- eller 
clavicularbenet är särdeles långt och stort, ehuru upptill föga 
utbredt. Dess längd är 1 fot 27/,, t. eller 381 mill. och dess 
bredd upptill 22?/,, t. eller 66 mill. Dess nedre ände är nå- 
got utbredd samt bakåt böjd och skedformigt urhålkad och 
bakåt tillspetsad samt icke sammanhängande med nedre änden 
af korpbenet. Denne ändes största bredd är 23/,, t. eller 84 
mill. Skulderbladet är litet och dess fenestra temligen liten 
och elliptisk samt nedtill begränsad af nyckelbenet. Det mest 
egendomliga benet i skulderapparaten är dock korpbenet, hvil- 
ket är mycket stort och af en nästan rhomboidisk form. Dess 
längd är 1 fot eller 300 mill. och dess bredd 5 t. eller 150 
mill. Det är skifformigt, å yttre sidan något konkavt, och 
vid nedre änden snedt afrundadt, och räcker något litet längre 
ned än nyckelbenet. Postelavicularbenet är ett enda ben, som 
upptill är utbredt och derefter är utdraget i en mycket lång 
spets. Dess längd är 13?/,, t. eller 399 mill. Bäckeénbenen 
hafva en nästan triangulär form, äro upptill och framtill till- 
spetsade och nedtill och baktill tvärt afhuggna, och deras bredd 
derstädes är 5!/, t. eller 165 mill. De äro fästade å inre si- 
dorna af nedre ändarne af korpbenen. 
Glansfisken är en af Skandinaviens sällsyntare fiskar, och 
den erhålles mycket mera sällan vid Sveriges än vid Norges 
kuster, och den är sällsyntare vid de norra än vid de andra 
kusterna af detta senare land. Den är, såsom Rertzius med 
rätta anmärker, sannolikt en pelagisk fisk, som endast tillfäl- 
ligtvis närmar sig kusterna och som håller sig öfver de stora 
djupen i oceanen. Ungar af den hafva aldrig erhållits, och på 
grund deraf har man sig intet bekant om lokaler för dess fort- 
plantning eller om dess egentliga hem. Det 1:sta, så vidt man 
vet, vid Sverige anmärkta exemplaret är det, som å anf. st. blif- 
vit beskrifvet af A. J, Rerzius, och det hade erhållits vid Hel- 
singborg omkring år 17971). Enligt C. U. Exström (anf. st.) 
1) RETzZIUS uppgifver icke tiden, då den erhölls, men han nämner, 
att han 1797 besökte Danska Naturhistorie Sällskapets samling i Köpenhamn, 
