Taggmakrilen. 330 
små, dock större än hos makrilen. De äro dessutom ganska 
mycket vexlande 1 storlek, så att en del på kroppssidorna äro 
betydligt större än de på ryggen och buken. Deras störste dia- 
meter vexlar mellan 2 och 5 mill. De äro i allmänhet tunna 
cycloidfjäll och till formen rundade, halfrunda, elliptiska eller 
ovala, och de större hafva några få (1—4) från centrum till 
den instuckne kanten gående radiära fåror jemte de täta kon- 
centriska linierna. På sidolinien efter hela dess längd före- 
finnas tvärs öfver den lagda såsom ett pansar mycket breda, 
1 transversel rigtning emot sidolinien starkt förlängda, skiflika 
fjäll, till ett antal af 70—79, som redan vid sidoliniens början 
äro å midten förtjockade, med antydning till köl och med en 
trubbig vinkel baktill, men först under den 8:de eller 9:de strå- 
len i 2:dra ryggfenan blir kölen skarp och baktill utlöpande i 
en spetsig tagg på de 35 till 40 bakersta skifvorna. Bakåt 
tilltaga kölen och taggen alltjemnt i höjd och skarphet, med 
undantag af de allra bakersta fjällen, och deraf bildas på hvar- 
dera sidan af kroppens bakre del en skarp och hög sågtandad 
köl, som sträcker sig ut öfver midten af stjertfenans bas ända 
till basen af dess mellerste strålar. De skiflika fjäll, som fin- 
nas på främre delen af sidolinien, hafva mellan sig smärre fjäll, 
och äro derföre något otydliga. De på bakre delen af sidoli- 
nien hafva långs kölen sin största längddimension!), som dock 
är mycket mindre än deras tvärdimension samt innehålles 3—4 
ggr 1 denna senare, och åt sidorna äro de tillspetsade. — Sido- 
linien, som går nästan rät från öfre vinkeln af gälspringan 
bakåt, kröker sig nedåt öfver spetsen af bröstfenan eller något 
bakom början af 2:dra ryggfenan, och går derefter rät till stjer- 
ten, och dess bakom krökningen varande del är längre än den 
framom den samme. Sidoliniens porer genomborra de skiflika 
fjällen vid den i huden instuckne basen, och derifrån går por- 
kanalen under kölen bakåt. — Färgen är enligt C. U! EKström 
på ryggen och öfre delen af hufvudet mörkt olivgrön, med lju- 
sare vågiga tvärband på ryggen. Hufvudet och kroppens sidor 
under sidolinien äro silfverhvita, med vågig, perlemorlik, rödgul 
skiftning. Iris silfverhvit. En större svart fläck på bakre 
1) Det är att märka, att här menas med längddimension den, som 
är parallel med sidolinien. 
