326 ; Slägtet Caranx. 
delen af locket. Främre ryggfenan genomskinlig, gråhvitak- 
tig, den bakre mörkt grå äfvensom stjertfenan; de öfriga fe- 
norna hvita. 
A. W. Marnm, som hos maneten Cyanea capillata och nå- 
gon gång äfven hos Bhizostoma aldrovandi funnit små ungar, 
hvilka der söka skydd och föda, förtärande manetens ägg, upp- 
gifver!), att hos ungar af 121!/, mill:s totallängd ännu inga 
spår till skifvor å sidolinien förefinnas, och att hos sådane, som 
hafva 14—21 mill:s totallängd, äro de blott antydda genom 
intryckta punkter långs sidolinien, och desse sakna följaktligen 
äfven den köl å stjertens sidor, som finnes hos de äldre. Hos 
ungar af 29 mill:s längd äro skifvorna märkbara, ehuru tunna, 
och desse äro äfven försedde med köl å stjertens sidor; och hos 
sädane, som äro 351!/, mill. långe, äro skifvor och kölar så tyd- 
liga, att man kan se dem med obeväpnade ögon. Kölarne äro 
då skarpe.. Hos ungar af 701/, mill:s längd äro skifvorna re- 
dan väl utbildade äfven på den främre delen af sidolinien. 
Färgen hos desse små ungar såsom lefvande är silfverhvit; ryg- 
sen, nacken, en båge på ögonringens öfre del samt ryggfenor- 
nas kanter äro svartaktige. WSidoliniens bakre hälft, äfvensom 
kroppens öfrige delar, utom buken, äro försedda med i rader 
stående pigmentfläckar, omgifne af talrika pigmentkorn. Desse 
ungar voro tagne. under slutet af Juli och under Augusti må- 
nader. 'Dylike ungar hafva enligt C: U. EKrström sedermera 
blifvit funne hos maneter af I. W. Grimnn. Liksom andre späde 
fiskungar äro de för öfrigt betydligt olike de äldre, genom kor- 
tare kropp, proportionsvis större och trubbigare hufvud, med 
mera uppstigande munspringa, etc. 
— Skelettet. Kraniet (det fasta benhufvudet) är temligen 
spensligt och smalt pyramidalt, och liknar rätt mycket till sin 
allmänne form kraniet af makrilen, men företer dock flera vä- 
sendtliga skiljaktigheter från det. Sidonackbenen äro starkt ut- 
bildade och omsluta nackhålet på alla sidor, samt utestänga så- 
ledes basioccipitalbenet från det samma, och deras ledknappar, 
för artikulationen med den 1:sta ryggkotan, äro store. Öfre 
nackbenet har en temligen hög köl eller kam, som går ner till 
öfre väggen för nackhålet, och fortsättes långs midten af kra- 
niets öfre sida till den främre tubformade änden af pannbenen, 
1) Öfvers. af Kongl. Vet. Akad:s Förh. 1852 (tr. 1853), pag. 228. 
