Storspiggen. 221 
vanliga klyka, men denne apparat saknar supraclavicularben. 
Nyckelbenet, som eljest är smalt, har den öfre änden utbredd 
och å yttre sidan försedd med en knöl, som baktill utlöper i 
en tagg, som är belägen ofvan bröstfennans bas. Scapularfen- 
estran är stor och är framtill begränsad af nyckelbenet. Korp- 
benet, som är tydligen begränsadt från skulderbladet, är kort, 
och räcker på långt när icke till änden af nyckelbenet, och 
dess bredd är större än dess längd. Vid nedre delen af korp- 
benet och vid spetsen af nyckelbenet är en radiärt skulpterad 
och hård benskifva fästad, hvilken blott tillhör hudförbenin- 
garne, men som af Cvvier och äfven af somlige andre blifvit 
ansedd såsom homolog med det af honom så kallade armbåg- 
benet, d. v. s. med senare författares korpben. Vid spetsarne af båda 
nyckelbenen sammanstöter denna benskifva med den motsva- 
rande å andra sidan, och, då den har en långsträckt form, fö- 
reter den således vid ett ytligt betraktande både till utseende 
och läge en förvillande likhet med ett korpben. Baktill grän- 
sar denna skifva intill den främre utbredde änden af bäcken- 
benet, men den är ej sammanvuxen med detta, utan blott rör- 
ligt förenad med det samma. Båda bäckenbenen, som längs 
sine inre kanter med hvarandra äro sammanvuxna, men icke 
sammansmälta, och som bilda en långsgående bensköld på fiskens 
buksida, hafva emot vanan sine bredaste ändar rigtade framåt. 
De äro å sin yttre sida ojemna och ruggiga af radiära och un- 
dulära skråfliga upphöjda linier, samt i kanterne fint taggiga, 
och vid sin främre brede och tväre ände utsända de uppåt ett 
stort elliptiskt skifformigt utskott, som sträcker sig uppåt fiskens 
kroppssida till de der varande skifvorna, men når icke till si- 
dolinien. Vid bakre kanten af detta utskotts bas är bukfenans 
store taggstråle fästad på en förtjockning af benet, och strax 
bakom den den fine mjuke strålen. Bäckenbenens bakre, bakom 
bukfenstrålarne varande del är den vida längste, och den är 
svärdformig, och desse delar å båda bäckenbenen bilda i före- 
ning en lancettformig, bakåt tillspetsad skifva, som har långs 
midten ofvan en fåra och under-en låg rygg. Dess spets når 
ej till anus. — Mekanismen för taggarnes eller taggstrålarnes 
fastläsning, som är lika för ryggens och bukfenornas taggar, är 
både vacker och komplicerad, och synes oss vara följande”). 
1) Den af H. KRÖYER (anf. st. p. 182) gifna beskrifningen af denna 
mekanism är ej öfverensstämmande med verkliga förhållandet. 
