DIVA Slägtet Gasterosteus. 
Taggstrålen har i den nedre något utstående änden eller basen 
en framifrån bakåt genomgående skåra, som framtill är sma- 
lare och fullkomligt jemn. De denna skåra på sidorna omslu- 
tande delarne utgöras af 2:ne hoptryckte och konvexe ledknap- 
par, som långsåt äro fint refflade. Vid hvardera sidan om 
desse är taggstrålens bas något utstående. och der förefinnes en 
grund transversel ledgrop, fram- och baktill begränsad af kon- 
vexa ledytor, af hvilka den främre är något mera utstående. 
Det motsvarande interspinalbenets öfre utbredde ände har i mid- 
ten en utstående trochlea eller hoptryckt trissformig ledknapp, 
med en högre median och 2:ne lägre laterale trochlearryggar, 
och den passar noga in uti den nämnda skåran i taggens bas, och 
på hvardera sidan af denna trissas bas är en transversel konvex 
ledyta, som passar in i ledgropen å sidorna af taggstrålens bas. 
Taggstrålen är fästad genom starka och föga elastiska band, och 
rör sig emot interspinalbenet endast med en ginglymus-artiku- 
lation. Genom ett par hål å interspinalbenets skifva framom 
och ett par d:o bakom trissan gå muskler till taggstrålens bas. 
När genom de främre musklernes sammandragning taggstrålen 
reses rätt upp eller ut, kommer sannolikt den å hvardera sidan 
al trissan på interspinalbenet varande transversella och konvexa 
ledytan att flyttas ur sin ledgrop på taggstrålens bas och att läg- 
gas framom den denna ledgrop framtill begränsande konvexa 
ledytan, och derigenom inträder då någon rubbning 1 trissans 
läge i taggstrålens basalskåra, så att taggstrålen icke kan glida 
tillbaka öfver trissan förr än efter en annan muskelverksamhet, 
som upphäfver det genom uppresningen inträdda läget. Detär 
således sannolikt på trissans byggnad som detta i väsentlig grad 
beror. Så synes oss härvid förhållandet vara. Vi anse det 
emellertid möjligt, att vi förbisett ett eller annat i denna in- 
vecklade och minutiösa mekanism. 
Storspiggen har inom norre hemisferen en mycket vidsträckt 
geografisk utbredning och är circumpolar, d. v. s. tillhör de 
norre delarne af både Gamla och Nya Verlden. Den förekom - 
mer både i hafvet och i de färska vattnen, men tyckes dock 
ernå sin största utveckling i rent salt vatten. TI hafvet före- 
kommer den under sommaren i allmänhet invid kusterna, på 
ringa djup, och träffas blott undantagsvis någon gång vid kring- 
drifvande tång på något längre afstånd från dem. I de färska 
vattnen är det i allmänhet i insjöar i närheten af dessas stränder 
