204 Multefiskar. 
man funnit smärre fiskar och bläckfiskar. Dess fortplantning 
är okänd. Den fångas i Medelhafvet, företrädesvis vid Sicilien, 
dels med harpun och dels i samma redskap som tonfisken. Den 
fångas vid Nordamerika stundom på krok med makril eller 
en slags sill till agn. De ungas kött skall enligt Öuvier 
& VALENCIENNES Vara hvitt, fast och af en utmärkt smak; de 
gamles skall till utseendet likna oxkött, och enligt samme för- 
fattare skall äfven det hafva en god smak och deri förete nå- 
gon likhet med tonfiskens. 
l4:de Familjen MUGILIDA, G. Cuvier. 1829. 
(Mugiloides; Begne Animal, nouv. édit. Tome II, pag. 230. — 1829). 
Multefiskar. 
Kroppen mer eller mindre långsträckt och hoptryckt, och 
täckt med cycloidfjäll af betydlig storlek. Sidolinie saknas. 
Munöppningen liten och icke sträckande sig till ögonhålorna. 
Ögonen väl utbildade, laterala. Tänder saknas, eller ock äro 
de mycket små och borstlika. Gälöppningen stor. Gälarne 4 
å Iwardera sidan. Falska gälar förefinnas. Gälhinnans 
strålar 5 eller 6. 2:ne korta ryggfenor, af hvilka den främre 
har 4 taggstrålar. Bukfenorna abdominella, eller långt bakom 
bröstfenorna, med 1 taggstråle och 5 mjuke strålar. Kotor- 
nas antal 24. 
Enligt A. GöstHerR omfattar denna familj 3:ne slägten oeh 
omkring 70—80 arter, från tempererade och tropiska zoner, och 
af hvilka de flesta äro hafsfiskar, ehuru de stundom söka bräckt 
vatten. De allra flesta tillhöra det för familjen typiska slägtet, 
och trenne representanter för detta tillhöra äfven vår fauna. 
I. Slägtet Mugil, Arteoi. 1738. 
(Genera Piscium, pag. 32. — 1738). 
Munnen bildar en transversel springa eller öppning i 
främre änden af lufvudet, sträckande sig föga tillbaka på 
lufvudets sidor, och munspringan har, sedd framifrån, i mid- 
ten en mer eller mindre tydlig uppstigande vinkel, bildad der- 
igenom att underkäkens skarpe kant, som stundom är cilierad, 
i midten har en vinkel, som passar in i en fördjupning på 
