296 + Slägtet Mugil. 
främre vinkel är trubbigare än dess bakre d:o. Afståndet 
mellan munvinkeln och främre orbitalkanten är större än ögats 
halfve diameter. Ögonringen icke täckt af någon fetthinna. 
1 rf. 4; 2 rf. 9—10; af. 3-+9; brf. 18; bf. 145; stjf. 14. 
”Mugil  chelo, G. CUVIER: KRegne Anim. nouv. édit. T. II, pag. 232. 
— 1829. 
5 cephalus, N. O. SCHAGERSTRÖM: Kongl. Vet. Ak:s Handl. 1829, 
pag. 90. — 1830. 
A Captito, S. NILSSON: Prodromus Ichthyologi&e Scandin. pag. 69. 
— 1832. 
Å chelo, CUVIER & VALENCIENNES: Hist. nat. des Poiss. T. XI, 
pag. 50, pl., 309, fig. sup — 1836. 
= ? BONAPARTE: Iconographia della Fauna Italica, pag. 
30, tav. 91, fig. 2. — 1832—1841. 
» Captito, H. KRÖYER: Danmarks Fiske, 1:ste Bd. pag. 300. — 
1838—1840. 
7 i S. NILSSON: Skand. Fauna, 4:de del. Fiskarna, 1:sta häft. 
pag. 176. — 18521). 
S Chelo, IDEM: ibm, pag. 177. 
- 5 W.: YARRELL: Hist. of Brit HFishes, 3:d ed. vol: IT, 
pag. 182. — 1859. 
5 H A. GÖNTHER: Catal. of the Acanth. Fishes in the Coll. 
of Brit. Mus. vol. III, pag. 454. — 1861. 
3 septentrionalis, IDEM: ibm, pag. 455. 
3 chelo, STEINDACHNER: Sitzungsber. der math. naturwiss. CI. 
der Kais. Akad. der Wiss. zu Wien Bdåd. LVII, 1:ste 
Abtheil. pag. 683. — 1868. 
3 - R COLLETT: Norges Fiske, pag. 88. — 1875 
- septentrionalis, A. W. MALM: Göteb:s och Bohusl:s Fauna, pag. 
474 — 1877. 
5 chelo, R. COLLETT: Meddelels. om Norges Fiske i Aarene 1875 
—78, Christ. Vid. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 60. 
— 1879. 
5 3 (GEORG VINTHER: Prodrom. Ichthyol. Dan. marine; Natur- 
hist. Tidskr. 3:dje Rekke, 12:te Bd pag. 24. — 1879 —380. 
? FRANCIS DAY: The Fishes of Great Britain & Ire- 
land, Part III, pag. 232, pl. LXVII. — 1881. 
1) Vi hafva haft tillfälle att undersöka det å anf. st. beskrifna 
exemplaret, som af NILSSON blifvit beskrifvet under namnet Mugil Ca- 
pito, samt förvissat oss om, att det är ett stort exemplar af Mugil chelo, 
som på grund af dess betydliga längd en längre tid haft nosen stående 
upp öfver spriten i burken, der det förvaras, och derigenom fått öfver- 
läppen förtorkad. Det har en djup fåra långs gommen både enligt 
NILSSON och enligt hvad vi sjelfve erfarit, samt äfven de ojemnheter 
eller hudknölar å öfverläppen, som äro utmärkande för den här i fråga 
varande arten, äfvensom den högre kölen å tungan. 
