400 Slägtet Mugil. 
kant är skarp samt försedd med ett par rader") ”cilier” eller 
borst, som här företräda tänder och som äro fästade på mel- 
lankäksbenen och genomtränga öfverläppen. Underläppen är 
tunn och skarp och bär äfven dylika borst, men de framtränga 
icke utom den samme. Vid båda underkäksgrenarnes förening 
är a undre sidan en djup fåra. Under och bakom munvinkeln 
synes en liten nästan vertikalt uppstigande del (den bakre än- 
den) af öfverkäksbenet. Ofvan denne och mellan munvinkeln 
och ögat har det något utstående främsta infraorbitalbenet sitt 
läge. Dess bakre, bredare och nästan rhomboidiske del har den 
undre kanten snedt afskuren, och denne kant och den främre 
kanten äro tandade samt bilda vid sin förening en trubbig el- 
ler afrundad vinkel. Detta bens bakre ände har form af en 
spetsig vinkel, bildad af öfre och undre kanterne, och denne 
vinkel gränsar intill ögats främre kant>). Ofvanför detta ben 
är ett naket fält, på hvilket de båda ej så synnerligen nära in- 
till hvarandra belägne näsborrarne hafva sitt läge, närmare in- 
till ögat än intill nosspetsen. Den främre är oval och den 
bakre är vertikalt aflång. Ögats longitudinelle diameter, som 
är ungefär lika med dess vertikale, innehålles omkring 5 ggr 
i hufvudets längd och 2!/, d:o i pannans minsta bredd mellan 
ögonen. Afståndet mellan ögat och nosspetsen är ungef. 1!/, 
ggr större än ögats diameter?). Gällockens kanter äro släte 
1) Uti Skand. Fauna, Fiskarna, p. 176, uppgifves, att der blott skulle 
finnas en enkel rad, men att der finnas 2:ne hafva vi förvissat oss om. 
Det är visserligen här fråga om det exemplar, som beskrifves under be- 
nämningen Mugil capito, men att detta tillhör arten M. chelo hafva vi 
redan ofvan anfört, och der uppgifves dessutom strax derefter, att det har 
en djup fåra långs gommen, hvilket är utmärkande för M. chelo. Vid be- 
skrifningen å samma ställe sedermera af den, som upptages under det sist 
nämnda namnet, uppgifves äfven att mellankäksbenen på undre brädden 
hafva ”en rad af ytterst fina talrika tänder”. 
2) Hos den i Medelhafvet förekommande formen är detta ben något 
olika derigenom att det är baktill bredare, med den undre kanten mera 
uppstigande och nästan tvär, och den bakre vinkeln eller änden mera af- 
rundad och ej så spetsigt utdragen, som hos vår form. COLLETT säger 
sig emellertid hafva sett exemplar af vår form, som haft detta ben for- 
madt ungefär på samma sätt som hos Medelhafsformen. Oss har icke nå- 
got sådant förekommit, men vi ha funnit det mera tvärt hos stora exempl. 
3) Ögonen synas vara något större hos Medelhafsformen. ÅA de 2:ne 
ofvan anförda exemplaren hafva vi funnit ögats diameter hos det mindre 
innehållas 4'/, ggr i hufvudets längd och knappt 2 ggr i pannans minsta 
