410 Slägtet Mugil. 
långt. Detta är utan tvifvel dess störste storlek. Det nämnda 
Norska exemplaret har största kroppshöjden 215/,, t. dec.m. 
eller 83 mill., och hufvudets längd är 86 mill., och således är 
denna senare något större än den förra!), och denna (kropps- 
höjden) innehålles omkring 47/3; ggr 1 totallängden. Ett exem- 
plar från Medelhafvet, hvars totallängd är 97/,, tum eller 291 
mill., har största kroppshöjden vid 1:sta ryggfenans början, 
12/,, t. eller 54 mill., och denna senare innehålles således i 
den förra nära 95!/, ggr. Häraf vill det synas, som det i detta 
afseende vore enahanda förhållande med denna arten som med 
den föregående, eller att de exemplar, som förekomma här i 
norden, äro af en något mera undersätsig byggnad än de i 
Medelhafvet, och sannolikt äro fetare än dessa senare. Kropps- 
formen hos den här 1 fråga varande arten liknar för öfrigt den 
hos den föregående, men synes vara något litet smärtare. Stör- 
ste tjockleken, öfver bröstfenornas bas, hos det nämnda exempl. 
fr. Medelhafvet är 1?/,, t. eller 36 mill., och utgör således ?/3 
af största kroppshöjden. — Hufvudet synes, sedt från sidan, 
något mera långsträckt än det af föregående, och dess öfre och 
undre profilkonturer konvergera framåt ungefär lika mycket. 
Underkäken räcker knappt så långt fram som den öfre. Hos 
sist nämnda exempl. (Medelh.) är hufvudets längd från nos- 
spetsen till lockets bakre kant 2 t. eller 60 mill., och är såle- 
des märkbart större än kroppshöjden, och innehålles i total- 
längden omkring 45/, ggr. Munspringan är något olik den af 
den föregående. dels derigenom att den är smalare än den hos 
den, så att afståndet mellan båda munvinklarne innehålles un- 
gefär 33/, ggr i hufvudets längd, och dels derigenom att den 
uppstigande vinkeln i midten af öfver- och underläppen är trub- 
bigare, samt så trubbig, att den är föga märkbar, ehuru spet- 
sarne af båda underkäksgrenarne vid symphysen uppstiga ungef. 
1) Enligt STEINDACHNER är hos både yngre och äldre exemplar huf- 
vudets längd större än största kroppshöjden, och vi hafva funnit samma 
förhållande hos åtskilliga exemplar från Medelhafvet; och då hos oss den 
föregående arten i allmänhet har hufvudet betydligt kortare än största 
kroppshöjden, och hos exemplar från Medelhafvet det på sin höjd är lika 
långt som nämnda höjd, så torde proportionen mellan hufvudets längd och 
kroppens största höjd kunna erbjuda ett användbart kännemärke för distink- 
tionen mellan denna och föregående arten. Då emellertid kroppshöjden är 
ganska föränderlig, hafva vi icke velat upptaga detta kännemärke i dia- 
gnoserna. , 
