Guldmulten. 4513 
martiden. Den trifves godt i fångenskap i aquarier och dam- 
mar, och Francis Day nämner (anf. st.), att den i Westminster 
aquariet i London födes med maskar och sönderhackade musslor. 
Äfven instängd i bassiner med oblandadt färskt vatten trifves 
den förträffligt och skall blifva bättre och smakligare. YARrRRELL 
(anf. st.) omtalar försök 1 denna väg, som i England blifvit 
anstälda och som visade, att den i fångenskapen under några 
få år växte till en vigt af 4 skålpund samt blef fetare och 
tjockare än de, som erhöllos från hafvet. Den skall hafva hål- 
lits instängd i bassiner af Romarne, som värderade den såsom 
en läckerhet. Den fångas i synnerhet med notar och nät men 
stundom äfven på krok, samt utgör en betydlig del af den fisk, 
som torgföres vid Medelhafskusterna och vid de andra kusterna 
af den Iberiska Halfön. 
”d 
3. Mugil auratus, Risso. 
Guldmulten. 
Ögonringen icke täckt af fetthinna. Öfverläppen tunn 
och utan hudknölar. Gommen med en temligen djup men bred 
långsgående fåra, som framtill på sidorna är begränsad af 
långsgående konvexiteter eller ryggar, hvilkas slemhinna är 
ruggig. Tungan med en långsgående låg köl. Främsta in- 
fraorbitalbenet med den nedre tandade änden snedt afskuren, 
med fina tänder eller taggar och med den främre vinkeln trub- 
big och den bakre spetsig"). 
1 Tf 45 2 rf. 9; ar 3-F9; brf. 183; bf. 1-F5 stjf. 14. 
1) Denna diagnos är grundad på exemplar från Medelhafvet, från Nizza, 
och sedan vi fått tillfälle att undersöka det hos oss erhållna exemplaret, 
hafva vi funnit, att den fullständigt passar in äfven på det. GÖNTHER har 
vid distinktionen mellan denna och föregående art hufvudsakligen fästat 
sig vid pannans bredd mellan ögonen, som skulle vara bredare hos M. au- 
ratus, men vi hafva funnit, att åtminstone yngre exemplar af denne i 
detta afseende öfverensstämma med föregående. Gommen lemnar deremot 
en god distinktion, och företer hos M. auratus en märkbar tendens till 
den beskaffenhet, som den har hos M. chelo. Dock är dess långsgående 
fåra, ehuru djupare än den hos M. capito, grundare och vidare än den 
hos M. chelo, och tungans köl är lägre än den hos denne, samt liknar den 
hos M. capito. Enligt STEINDACHNER företer pannans bredd ingen skilnad 
mellan denna och föregående art. 
