Berggyltan. 425 
strålen och dess hinna rödgula och de öfrige strålarne blå, med 
spetsarne ochs«en del fläckar dem emellan rödgule. Bröstfenorna 
med rödgule strålar och blå fläckar, i synnerhet vid roten. Stjert- 
fenan grön, med roten stötande i blått, och med ett nät af mer 
eller mindre dunkelt rödbrun färg. Iris grön, med en rödgul 
ring närmast pupillen och en d:o 1 yttre randen 1). Stundom 
har den mörkgröne färgen på ryggen en olivbrun anstrykning. 
Den 2:dra färgvarieteten är ljusare: mer eller mindre ljust gul- 
brunaktig, med mer eller mindre tydlige brunaktige fjällkanter, 
och buken och undre sidan af hufvudet hvita, äfven med dylike 
fjällkanter. Denna varietet har stundom framom ögat blågröna 
streck, och från ögats öfre kant till stjertfenan långs kropps- 
sidan ett silfverblått band af pupillens höjd. Ett annat sådant, 
men blekare band går från roten af bröstfenan till sjertfenan, 
och här och der på kroppen finnes dessutom ett och annat fjäll 
af samme färg. Rygg-, anal- och stjertfenorna gulbrunaktiga 
med olivbrun anstrykning. Bröstfenorna buteljgröna. (ÅA. W. 
Marwx.) Den 3:dje färgvarieteten är gulröd ned åt kroppssidorna 
och blekt pomeransfärgad på buken, samt med blå eller gröne 
fläckar. (S. Nirsson.) Enligt R. Correrr är den 3:dje färg- 
varieteten stundom enfärgadt rödaktig”) Hvad vi i afseende på 
dessa färgvarieteter sjelfve erfarit tyckes utvisa, att de icke äro 
beroende af könet. 
Skelettet. Kraniet företer flera egenheter, men är väl för- 
henadt. Basioccipitalbenet har undertill å hvardera sidan en 
stor knöl eller utskott. Den bakre änden af parasphenoidbenet 
inskjuter med en liten köl mellan dessa, och bakom den är ett 
aflångt foramen. Sidonackbenen hafva hvartdera en väl utbildad 
ledknapp för artikulationen med 1:sta kotan, samt omsluta nack- 
hålet, så att det öfre nackbenet icke begränsar detta upptill. 
Öfre nackbenet skjuter långt fram på hjernskålens öfre sida, så 
att dess främre spets är ungef. i jemnbredd med de öfver led- 
groparne för de främre ledknapparne på ossa hyomandibularia 
utstående utskotten å ossa sphenotica, och det har en temligen 
låg långsgående köl, hvars bakre ände knappt sträcker sig bak- 
om basioccipitalbenet. På öfre sidan af hjernskålen bilda en del 
smala slemkanalben eller hudförbeningar med slemkanaler, som 
1) Denna färgvarietet är afbildad å pl. 2 i ”Skandinaviens Fiskar”. 
2) Christ. Vidensk. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 61. 
