434 Slägtet Labrus. 
från stjertfenans bas, som är betydligt kortare än nosens längd 
från ögonen, har 16 till 17 taggstrålar och 12 till 13 mjuke 
strålar, af hvilka den bakerste är dubbel. De mjuke: strålarne 
äro ej särdeles mycket längre än taggstrålarne, och fenans bakre, 
baktill afrundade afdelning bildar derföre icke en sådan flik, 
som hos föregående art. Fenhinnan mellan taggstrålarne bildar 
temligen breda tillspetsade flikar, som skjuta ut utom desses 
spetsar. De mellerste taggstrålarne, som äro längst, äro väl så 
långe som afståndet mellan ryggkanten och sidolinien. Fenans 
längd innehålles ej fullt 21/, ggr i totallängden. — Anal- 
fenan, som börjar under början af den mjukstrålige afdel- 
ningen af ryggfenan samt har samme form som den, med 
undantag deraf att dess bakre hörn är något smalare afrun- 
dadt, har framtill 3 taggstrålar, af hvilka den 1:ste är minst, 
och derefter 10 till 12 (vanligen 11 till 12) mjuke strålar, af 
hvilka den bakerste är dubbel. — Bröstfenorna äro mindre än 
de hos föregående, och deras längd innehålles något mera än 
2:ne ggr i hufvudets längd. De äro starkt afrundade och hafva 
16 strålar, af hvilka de nederste ej äro synnerligen korte. — 
Bukfenorna, som hafva sina fästen ett stycke bakom fästena 
för bröstfenorna, hafva 1 taggstråle och 5 mjuke strålar, och 
deras längd är ungef. lika med den af bröstfenorna. — Stjert- 
fenan, som är tvärt afrundad, har 14 fullständige och ofvan och 
nedan 3:ne ofullständige strålar, och fjällbetäckningen räcker ut 
ungefär till dess midt. — Fjällen äro något mindre än de hos 
föregående, och af medelmåttig storlek, men vi hafva dock fun- 
nit endast 46 genomborrade fjäll långs sidolinien. De äro lik- 
som hos föreg. tunna men fast sittande cycloidfjäll, och deras . 
form är vexlande. De minsta på ryggen äro rundade, de större 
i allmänhet längre än breda: ovala eller elliptiska, och en del 
med tendens till den rektanguläre formen, derigenom att deras 
i huden instuckne och radiärt fårade del har en vinkel vid 
hvardera sidan. -— Sidolinien företer samma förhållande, som 
hos föregående art, så att en del icke genomborrade fjäll äro 
inskjutna mellan de genomborrade. — Färgen är för denna art 
särdeles utmärkande, och könen äro hvarandra i detta afseende 
mycket olika, hvilket varit orsaken till att de blifvit ansedda 
för olika arter. Hanen har såsom vanligt de lifligaste färgerne, 
men de äro underkastade individuella vexlingar. Vanligen är 
han svartaktig eller svartgrön, med slingriga, i diverse rigtnin- 
