Skärsnultran. 441 
och Malmö blott erhållit ett enda exemplar. I sydligaste delen 
af Kattegat, vid Kullaberg i Skåne hafva vi deremot funnit den 
icke vara sällsynt, och i Bohusläns skärgård är den enligt A. W. 
Maim (anf. st.) allmän. Enligt R. Cornrerr (anf. st.) är den 
allmän vid Norges sördra och vestra hafskuster upp till Bergen, 
samt förekommer vidare emot norden derstädes åtminstone upp 
till Nordfjord, under 62:dra nordliga breddgraden, och sannolikt 
der är utbredd ännu något nordligare. — Utom Skandinavien 
förekommer den derjemte vid alla Europas hafskuster, med undan- 
tag af de nordligaste. 
Såsom redan blifvit anfördt håller den sig på ringa djup 
vid stränderna, särdeles sådana, som äro bergiga, och döljer sig 
bland den der varande vegetationen af Laminarier och Fucaceer. 
Den lefver företrädesvis af kräftdjur och blötdjur. I dess mage 
hafva vi funnit lemningar af kräftdjur och blötdjur, af de förra 
lemningar af Carcinus menas och af de senare sådana af Li- 
torina och Mytilus, och den mörkblå färgen af den senare hade 
färgat både dess exkrementer och anus. — Enligt Kröver in- 
träffar dess lektid i Juli, men A. W. Marin (anf. st.) uppgifver, 
att han d. 11 September hos den funnit flytande olivsvart rom. 
Den förre anför !) en iakttagelse, som gifver anledning att för- 
moda, att antingen hos denna eller följande arten, eller möjligen 
hos båda en parning eger rum, och att äggen således blifva 
befruktade inom modrens kropp. 
Underslägtet Ctenolabrus, CUVIER & VALENCIENNES 
Kroppen något långdragen och medelmåttigt hoptryckt. ?) Munnen 
temligen liten och läpparne temligen små och ej synnerligen tjocke. Öfver- 
läppen är undertill å sidorna veckad och dels framtill och dels å kanterne 
på vecken försedd med papiller; och underläppen är å sidorna undertill 
försedd med en liten flik. Innanför den främre raden af större spetsiga 
tänder förefinnas mindre tänder, som framtill i öfverkäken bilda 2—3 
irreguliera rader och i underkäken bildu en eller ett par dylika. För- 
lockets bakre kant fint men tydligt och temligen skarpt tandad. Anal- 
fenams taggstrålar 3:ne. Ryggfenans d:o 16—18. BSidotinien icke afbruten. 
Detta underslägte omfattar ett ringa antal (enligt ÅA. GÖNTHER 4—6) 
arter från Europa och nordlige delen af Atlantiske Oceanen, och 1 af dessa 
förekommer hos oss. 
3 
1) Anf. st. pag. 539. 
2) Det är emellertid härvid att anmärka, att kroppen hos romstinna 
honor är mycket högre än hos de andre, och då synes den icke långsträckt. 
