Sölvkveiten. 471 
eller ytterhud, som enligt RrisHAror företer likhet med den 
silfverglänsande beläggningen på bukhinnan hos en del fiskar. 
Under öfverhuden är huden försedd med smärre tätt sittande 
mjuka ojemnheter eller vårtor, hvilka äro större på sidorna af 
ryggen. Långs bukkanten och dess sidor äro de högre och 
koniska och spetsiga samt hårda, ehuru icke förbenade. På 
vissa trakter på kroppssidorna saknas de. Stidoliniens läge är 
något vexlande, så att den hos en del ligger något högre än 
Hos andra. Från sidan af nacken ofvan gälspringan sänker den 
sig nedåt uti en jemn båge öfver och bakom bröstfenan och 
går derefter ett långt stycke parallel med bukkanten och när- 
mare intill denne än intill ryggkanten, samt går vidare rakt 
ut till ryggradens slut under stjertfenans bas. På den bakre 
delen af stjerten närmar den sig nära intill den undre kanten 
af denne, och under stjertfenans bas berör den slutligen denne 
senare. Den följer nästan efter hela sin längd ryggraden, som 
ligger närmare intill buk- än ryggkanten. Långs den samma 
är en rad af små plattade, aflånga och något skrofliga ben- 
skifvor, med en liten framåt rigtad tagg på midten, och enligt 
LörtEES vexlande till antalet mellan 102 och 110. På stjerten 
äro de större och längre, och med högre och spetsigare tagg, 
med undantag dock af de allra bakersta. Under och något 
bakom det sista paret benskifvor finnas på undre sidan af stjer- 
ten 2:ne par taggar, af hvilka det främre paret är störst och 
rigtadt framåt, men desse taggar tillhöra sista kotan. — Fiär- 
gen på rygg-, bröst- och stjertfenorna är enligt REinHArRpDr hög- 
röd och enligt Sparre ScHnemer karminröd. Iris är: silfverhvit 
med gulaktig glans. Långs hvardera sidan af kroppen före- 
finnas enligt RrisHArpDT 2:ne och enligt Gamarp's figur samt 
enligt SPARRE NScHNEIDER 3:ne svartaktige rundade eller ovale fläc- 
kar, som äro långt åtskilde. Desse tillkomma dock företrädesvis 
yngre individer, och kunna helt och hållet saknas hos äldre.!) 
J. Rein (anf. st. pag. 463) har räknat 97 kotor hos den, 
och deraf 38 bålkotor.?) Refben saknas, men bäckenben förefinnas. 
Sölvkveiten är en i allmänhet sällsynt fisk, och vi känna 
ej, att den flera,än ett par gånger anträffats vid Sverige, nem- 
ligen det exemplar, som enligt hvad redan är anfördt under 
1) Hvarken färgen eller ögonen eller byggnaden för öfrigt antyda 
någon sådan asymmetri, som den, hvilken uppgifves i Skand. Fauna. 
2) Enligt LÖTKEN har man äfven räknat 100 kotor. 
