Sillkungen. 483 
1500 mill. och dess tjocklek lika med en svanpennas; och dess 
längd innehölls då således 3?/; ggr i totallängden. Å det ofvan 
nämnda exemplaret i Bergens museum hafva vi funnit åtmin- 
stone den ene bukfenstrålen fullständig, och dess längd var då 
Om ka 2 006 TINGS tb: eller” 430 bill OSTI och dess 
längd innehölls således väl 4 ggr i totallängden. Den var 
långs inre eller bakre sidan kantad med en smal hudflik från 
basen till något utom midten, der denna flik utgick i en liten 
aflång bladformig utvidgning, och vid spetsen hade den en 
annan större bladformig hudflik eller lob, som tycktes vara 
oval!). Å ett annat förmodligen i bakre stjertafdelningen 
stympadt exemplar 1 Stavangers museum i Norge, af 3000 mill:s 
eller 10 fots totallängd, har R. Cornrett enligt bref till LÖörKEN 
iakttagit fullständige bukfenstrålar,som voro omkr. 1380 mill. eller 
4 fot 6 t. långe, och som efter hela sin längd voro kantade med 
en smal hudflik och vid spetsen hade en utbredd dylik flik, 
som var inskuren i 3:ne lober och liksom försedd med ribbor. 
Lisprork har blott otydligt sett den vid spetsen varande fliken 
och säger derföre, att den (bukfenstrålen) ”syntes hafva slutats 
med en utbredd hinna”, hvilken han med punkter å figuren 
antydt såsom oval. LuörKeEn har medelat en af läkaren NAArsö 
gjord teckning öfver det Färöiska exemplaret i Köpenhamns 
Universitets zoologiska museum, enligt hvilken bukfenstrålens 
vid spetsen belägna utbredda hudskifva var treflikig. Enligt 
Frasois Davy har Wkricer beskrifvit denna skifva såsom oval, 
utan inskärningar. Möjligen kunna dessa hafva uppkommit 
genom någon lesion, hvarigenom äfven den något utbredda 
loben på sidan utom strålens midt kan hafva försvunnit å det 
Stavangerska exemplaret. Å det Wrightska exemplaret var 
denne fenstråle 4 fot eller 1200 mill. lång. Å det Bergenska 
exemplaret har den således varit ovanligt kort. — Hvarje spår 
af analfena och stjertfena saknas. Möjligen har den såsom 
mycket ung spår till den senare, hvilka spår man trott sig 
finna hos Regalecus gladius från Medelhafvet, hvars stjertspets 
1) Vi kunde ej se, huruvida denna yttersta flik hade några inskär- 
ningar. På det hela tycktes mig denne bukfenstråle förete största likhet 
med den hos Reg. gladius i Regne Animal illustré afbildade, med undan- 
tag deraf att å denne senare den smale från basen utgående hudfliken - i 
inre eller bakre kanten icke blifvit iakttagen. 
