5304 Slägtet Lumpenus 
Den är något lägre än ryggfenan !). — Bröstfenorna äro tem- 
ligen stora och breda och af en ojemnt oval form. Deras längd 
hos det- ofta nämnda exemplaret (äldre hane) är 7/,, t. eller 
21 mill., och således betydligt kortare än hufvudet. Hos den 
mindre hanen, hvars hufvud är 3/,, t. eller 24 mill. långt, äro 
de 7/,, t. eller 21 mill. långa, och således lika långa som hos 
den större hanen samt obetydligt kortare än hufvudet, hvaraf 
framgår, att de äro proportionsvis dängre hos de yngre. 
Deras fästen äro vertikala och deras strålar äro vanligen 15, 
sällan 16, af hvilka den öfverste är ledad men enkel, och de 
öfrige ledade och klufne vid spetsen. Den öfre delen af fenan, 
som är bildad af de 10 öfre strålarne, är kortare än den af 
de 5 nedre d:o bildade afdelningen, och i bakre kanten 
något konvex hos yngre och konkav hos äldre, och dess strålar 
äro genom fenhinnan sammanbundne ända till spetsarne. Den 
undre afdelningen är trubbigt tillspetsad derigenom, att dess 
2:ne öfre strålar (den 11:te och 12:te) äro längre än de andre, 
som hos de äldre hastigare än hos de yngre aftaga i längd 
nedåt, så att den mnederste är föga längre än de i den öfre, 
kortare afdelningen, och dess strålar äro frie vid spetsarne eller 
hafva icke desse sammanbundne genom fenhinna. — Bukfe- 
norna äro små och smala. Deras längd hos den nämnde större 
hanen är 10 mill. De äro fästade nära intill hvarandra och 
något framom fästena för bröstfenorna, samt bestå af en liten 
taggstråle och 3:ne mjuke och ledade, men icke grenige strålar. — 
Stjertfenan, som hos det nämnda exemplaret är ?/,, t. eller 
13 mill. lång, och ungef. så lång som underkäken, är baktill 
tvärt afhuggen, med något aftrubbade hörn, och bar 11 full- 
ständige och grenige samt ofvan 5 och nedan 4 ofullständige 
och icke grenige strålar. — Kroppen är tätt beklädd af små och 
tunna samt rundade cycloidfjäll. — Sidoliniens porer äro otyd- 
liga och följaktligen är äfven den otydlig, men den är antydd 
såsom följande den fåra, som går långs midten af kroppssidan 
och utmärker gränsen mellan ryggens och bukens muskler. — 
1) Uti Skand. Fauna uppgifves, att den är högre än ryggfenan, och 
att alla dess strålar äro enkle och ledade och mjuke, och den 1:ste lille 
taggstrålen har således blifvit förbisedd, hvilket äfven är förhållandet i 
”Skandinaviens Fiskar”. Den har dock sedermera blifvit iakttagen af 
KRÖYER och COLLETT, och vi bafva funnit den tydlig. 
