310 Slägtet Lumpenus. 
någon individuel vexling, ehuru den i allmänhet hos större 
individer ligger något längre framme. Hos de 2:ne större an- 
förda exemplaren är kroppens höjd framom stjertfenans bas 5 
mill. och hos det 3:dje ex. är den 4 d:o. Hos det största ex- 
emplaret är störste tjockleken, öfver locken, 2/,, t. eller 12 
mill., och således icke betydligt mindre än höjden. Af dessa 
mått kunna vi emellertid finna, att den har en mycket smärt 
och långsträckt kroppsform, som hos äldre är betydligt smärtare 
än hos yngre samt än hos dem af föregående arten. Liksom 
de är den framtill föga hoptryckt eller nästan trind. Bakåt 
är den allt mera hoptryckt, så att den bakre delen af stjer- 
ten är ganska tunn. — Hufvudet är temligen långt, dock med 
kort och trubbig nos, som, betraktad från sidan, är trubbigt 
tillspetsad, och, sedd ofvanifrån, är afrundad. Hufvudets längd 
är i förhållande till totallängden i mån af åldern underkastad 
betydliga vexlingar, liksom kroppshöjden, så att den enligt Cor- 
LeTT hos de äldre innehålles 8 till 10 och hos de yngre 5 till 
7 ggr i nämnda längd!). Hos det anförda största exemplaret 
är hufvudets längd till bakre spetsen af lockets hinnartade för- 
längning 1/3, &t. eller 32 mill., och denna innehålles således 
7?/, ggr i totallängden. Hos det 2:dra i ordningen är dess 
längd '?/,, t. eller 27 mill. och hos det 3:dje d:o 2/,, t. eller 
24 mill., och innehålles således hos det förra 8?/; och hos det 
senare 9 ggr i totallängden. Dessa mått, enligt hvilka det 
minsta exemplaret har jemförelsevis minsta hufvudet, harmo- 
niera således icke med det nämnda allmänna antagandet, och 
visa, att, om än detta under normala förhållanden i allmänhet 
eger sin giltighet, kan det dock på grund af individuella och 
lokala variationer vara förenadt med åtskilliga undantag. Hvad 
det först nämnda exemplaret beträffar, är hufvudets ovanliga 
storlek hos det utan tvifvel beroende af lokalen samt analog 
med den, som Östersjöns sill i allmänhet företer vid jemförelse 
med vesterhafvets, men i afseende på de andra 2:ne exemplaren 
får undantaget betraktas såsom beroende af individuel variation. 
Att det nämnda antagandet eger sin allmänna giltighet ådaga- 
lägges derigenom, att enligt Skandinavisk Fauna hos de båda 
1) Vi hafva redan för länge sedan å ofvan anförda ställe antydt denna 
vexling i proportionen mellan hufvudets längd och totallängden, och seder- 
mera har den blifvit utförligare framstäld i Skandinavisk Fauna. 
