Smörbulten. FÖ 
dera, äro åtskilda under gälnäset. På hufvudet förmärkas tal- 
rika i bestämda rader sittande, små, korta och perforerade hud- 
papiller eller slempapiller!). Under hvartdera ögat äro omkr. 
6 dylika ungef. vertikala rader. I granskapet af näsborrarne, 
på pannan, hjessan, nacken, locket och underlocket, äfvensom 
på hufvudets undre sida samt till en del på kroppen bakom 
hufvudet förekomma dylika. På hufvudet förefinnas endast 
fjäll på hjessan och nacken, och de äro der mycket tunna cy- 
cloidfjäll. — Tänderna, som blott förekomma på mellankäks- 
benen och underkäken, äro små, koniska och något bakåt krökta 
samt kardlikt sittande. De aftaga starkt i storlek inåt, så att 
de i den yttersta eller främsta raden äro större än de andra 
och de i den innersta raden äro helt små. På mellankäksbenen 
sträcka de sig nästan ända till dessa bens bakerste ändar. 
'Svalgbenständerna äro äfven små och koniska. — Främre eller 
1:sta ryggfenan, som börjar något bakom bröstfenornas fästen 
och ungefär midt öfver bukfenornas d:o, och hvars längd är 
något större än !/, af hufvudets d:o, har 6 strålar, som äro 
-enkle och oledade, men mjuke och böjlige vid spetsen, och följ- 
aktligen falske taggstrålar. Den gränsar baktill till den bakre 
ryggfenan och är ofta genom fenhinnan sammanbunden med 
den främre delen af dennas bas. Afståndet mellan de 2:ne 
bakerste strålarne är betydligt större än det mellan de andre. 
I afseende på denna fenas strålars längd förete båda könen 
skiljaktigheter, i öfverensstämmelse med hvad Krörer derom 
uppgifvit?). Hos hanen äro strålarne i allmänhet något 
längre än hos honan, och fenan följaktligen högre än hos henne. 
Hos honom äro 4:de och 5:te strålarne, som äro nästan lika 
långe, betydligt längre än de andre, och båda desses äfvensom 
den 3:djes spetsar räcka utom fenhinnan. Längden af 4:de eller 
.d:te strålen är hos honom större än kroppshöjden. Hos honan 
äro 3:dje—5:te strålarne nästan lika långe, och ehuru de i all- 
mänhet äro längre än de andre, äro de dock betydligt kortare 
än kroppshöjden, och de räcka icke utom fenhinnan, till följd 
deraf att deras spetsar böja sig starkt bakåt, så att de ligga 
långs fenans öfre kant och så att derigenom fenans bakre spets 
är böjd bakåt. Äfven de främre strålarnes spetsar äro något 
böjde bakåt. Den 6:te strålen är den kortaste. — Bakre eller 
1) De anses af GEORG WINTHER (anf. st. pag. 181), som underkastat dem 
«en detaljerad mikroskopisk undersökning, för att vara organer för smaksinnet. 
2) Anf. st. pag. 390. 
