Smörbulten. SUL 
Öfre silbenet är starkt urhålkadt, för att lemna plats för de 
bakåt rigtade utskotten på mellankäksbenen. Plogbenet har 
framtill på sin utbredde del å hvardera sidan 2:ne konvexiteter, 
och dess bakre tillspetsade ände räcker ungef. till midten af 
ögonhålorna. Suspensorialapparaten är af vanlig beskaffenhet, 
men pterygopalatinapparaten utmärker sig genom frånvaron af 
mesopterygoid- och metapterygoidben. Mellankäksbenen äro 
korta, men temligen breda och baktill å öfre sidan försedda 
med en fik. Det bakåt rigtade utskottet vid deras inre ände 
är medelmåttigt långt, och vid dess yttre sida är ett kortare, 
bredare och afrundadt utskott. Öfverkäksbenen äro smalare, men 
längre och jemnt böjda. Underkäkshalfvorna äro temligen 
svaga, och bilda vid deras symphys en cirkelbåge. Locket är 
litet och bildar i förening med det ungefär lika stora uuder- 
locket en bakåt tillspetsad triangel. Mellanlocket är litet och 
framåt tillspetsadt. — Kotornas antal är 28, af hvilka 11 till- 
höra bålen. 1:sta kotans neuralbåge är orörligt fästad vid sin 
kropp. — Posttemporalbenet är klykformigt, och dess undre 
gren är lång och smal samt såsom vanligt fästad vid os opi- 
sthoticum. Af skulderapparatens öfriga ben är korpbenet smalt 
och starkt förenadt med nyckelbenet, hvilket senare är temligen 
litet. Vid ett bakåt eller nedåt rigtadt utskott på det förra 
benet är det yttre hörnet af den främre änden af bäckenbenet 
fästadt. 4 distinkta och ganska stora brachialben förefinnas. 
Båda bäckenbenen äro sammanvuxna med deras inre kanter och 
bilda tillsamman en rektangel. 
Smörbulten har vid våra hafskuster en vidsträckt utbred- 
ning, och förekommer från och med Stockholms skärgård söder- 
och vesterut vid alla våra hafsstränder der bottnen för den är 
lämplig. Vid våra östra och södra kuster är den dock i all- 
mänhet mer eller mindre sällsynt, och vid de sandiga och lång- 
grunda stränderna af Skåne lär den enligt Skandinavisk Fauna 
sällan eller aldrig förekomma, emedan den för sin vistelse i 
allmänhet väljer sådana ställen, der bottnen är stenig eller 
bergig. Enligt C. J. Suspevaunr !) är den sällsynt i Stockholms 
skärgård, men OC. U. Erström uppgifver?) dock, att den i skär- 
1) Stockh:s läns Hushållningssällsk:s Handl. 6:te häft. pag. 80. 
2) K. Vet. Akad:s Handl. 1834, pag. 62. 
