Bergstubben. 095 
Hvad dess lefnadssätt beträffar känner man intet annat, än 
att den liksom föregående tillhör hafvet, och är en djupvattens- 
form, som håller sig vid bottnen och sannolikt väljer sådana 
ställen, der denne är lös, samt vid någon inträffande fara dyker 
ned i dyn. Den, vi togo, anträffades på dyblandad skalbotten. 
5. Gobius pietus, A. W. Maiw. 
Bergstubben. 
Hjessan, nacken och framryggen, från midten af 1:sta 
ryggfenan, samt trakten wunder strupen framom bukfenornas 
bas nakna eller utan fjäll. Fjällen uti en rad långs midten 
af kroppssidan mellan basen af bröstfenan och den samme af 
Stjertfenan omkring 40, och de uti en vertikal rad å hvardera 
sidan mellan de främre delarne af 2:dra ryggfenan och anal- 
fenan 10--11. Ögonen äro stora och nästan sammanstötande 
upptill, och ögats longitudinelle diameter innehålles 3XY/,—31/, 
ggr i hufvudets längd. 1:sta ryggfenan hos hanen utan för- 
längd stråle, och båda ryggfenorna äro temligen nära intill 
lwarandra, så att den 1:sta, nedfäld, hos hanen räcker till den 
2:dra d:o, och hos honan räcker nära (ungef. en pupilldiameters 
afstånd) den senare. Ryggen med 5 bakom Ilwarandra sittande 
tvärgående gråhvitaktige eller ljuse fläckar, af hvilka den ba- 
kerste vid stjertfenans bas. Långs midten af hvardera kropps- 
sidan 4—5 mörkbrune, mer eller mindre tydligen tvådelade 
fläckar. Strupen eller trakten framom bukfenorna och undre 
sidan af lufvudet fint punkterade med svartbrunt äfven hos 
honan"). Byggfenorna med ett par rader af skarpt begriäm- 
sade svarte fläckar på sjelfva fenhinnan, samt ofvan dem med 
en eller annan rad d:o af ljusare färg”). 
I rf. 6; 2 rf. 149; af. 149; brf. 18; bf. 1453; stjf. 11. 
— Gobius pictus, A. W. Marm: Förhandl. vid de Skandinaviske Naturforskar- 
nes 9.de möte i Stockholm 1863, pag. 410. — 1865. 
| ec GEORG WINTHER: Om de Danske Fiske af Slegten Gobius; 
Naturhist. Tidskrift, 3:dje Riekke, 9:de Bad. pag. 218. — 
1874. 
1) Denna punktering skiljer den från G. minutus & microps, som der- 
städes hos honan äro gulhvita, utan en sådan punktering. 
2) Den karakter, hvarigenom man vid första påseendet lättast känner 
denna art från Gobius minutus & microps, men icke från &. jeffreysii, är 
den, att ögonen vid pannan nästan äro sammanstötande. 
