696 Slägtet Liparis. 
det Grönländska exemplaret äro de af en jemförelsevis betydlig 
längd !). Ögonen äro små, och deras längddiameter innehålles 
hos de ofvan anförda 3:ne äldre exemplaren ungef. 6 ggr, och. 
hos det unga 4:de d:o 4'!/, ggr i hufvudets längd. Gällocken 
äro till följd af den betäckande huden och musklerna något 
otydliga, men förlocket tyckes hafva bakre och undre kanterne 
släte och jemnt afrundade. Locket och underlocket bilda till- 
samman en bakåt utstående spetsig vinkel ofvan basen af bröst- 
fenan. De hafva ungef. samme form som hos följande art. 
Gälöppningarne äro små och belägne under locket och under- 
locket. Gälhinnorna äro förenade under gälnäset, framom främre 
delarne af bröstfenornas fästen, och hvardera har 6 strålar. På 
hufvudet förmärkas, utom de redan nämnda, några glest sit- 
tande slemporer. En sitter midt under ögat, en bakom det 
samma och en ett godt stycke under och bakom denna senare, 
1 rigtning emot den bakre spetsen af locket. MNåsom redan är 
anfördt, sitta ett par framom och något innanför de främre tub- 
formade näsborrarne, och framom dessa och strax ofvan kanten 
af nosspetsen äro ett par dylika. På underkäken förefinnes en 
parallelt med den gående rad af 10 stycken sådana, af hvilka 
de bakersta sitta ett godt stycke bakom munvinklarne. Dessa 
porer hafva vi funnit vara konstanta på alla dem, vi haft till- 
fälle att undersöka, och de torde derför för arterna inom 
detta slägte vara af samma betydelse, som hudpapillerna på 
hufvudet hos arterna af sl. Gobius. — Tänderna äro små och 
talrika, och bilda kardor med täta sneda rader på mellankäks- 
benen och underkäken. De äro något hoptryckta, med treflikig 
krona och med den mellersta fliken större än sidoflikarna. — 
1:sta ryggfenan, som börjar något bakom bröstfenornas fästen, 
ungef. midt öfver bakre kanten af sugskifvan, och som baktill är 
genom fenhinnan förenad med stjertfenan till ungef. 1/, eller 
1/, af denna senares längd, har 32 till 42 enkle strålar, af 
hvilka de 7 till 15 främste äro oledade men mjukspetsige, och 
1) På små exemplar äro de af bakre paret föga tydlige. Derför har 
KRÖYER vid sin beskrifning af L. lineatus (Naturhist. Tidskr. 2 Riekke, 
2:det Bd. pag. 285) förbisett dem, och beskrifvit det främsta parets såsom 
de bakre, och i stället upptagit de slemporer, som hafva sitt läge framom 
det främsta parets såsom varande detta senare par. MALM har (Göteb:s 
och Bohusl:s Fauna pag. 449 m. fl.) sedermera råkat ut för samma förse- 
else, och TH. GILL (anf. st.) har till en del äfven begått samma fel. 
