Nordiske Sugfisken. 697 
de 25 till 27 derpå följande äro ledade, och den bakerste är 
fästad ett "stycke framom stjertfenans bas. Den är helt låg 
framtill och ett litet stycke bakom början grundt urbugtad, 
och dess främre strålar äro hos de äldre till större delen dolde 
i huden, men något mera framstående hos de unge. Den har 
sin största höjd på midten eller något bakom midten, och sän- 
ker sig derifrån något bakåt, men är dock baktill betydligt 
högre än framtill, och dess bakerste strålar äro temligen långe, 
hvadan der är en tydlig gräns eller bugt mellan den och stjert- 
fenan. De ledade strålarnes leder äro långe. — Analfenan, 
som börjar något bakom början af ryggfenan och mer eller 
mindre långt framom midten af totallängden"!), och slutar nå- 
got litet bakom slutet af ryggfenan samt är förenad med stjert- 
fenan något längre ut än den senare, så att spetsarne af dess 
bakerste strålar äro bakom de samme af ryggfenan, har 26 till 
383 enkle strålar, af hvilka 1 till 2 främst uti fenan äro ole- 
dade men mjukspetsige, och de öfrige äro ledade?). Denna 
fena är för öfrigt af ungefär samme byggnad som ryggfenan 
och föga lägre än den, ehuru dess undre kant är nästan rät 
och icke så konvex som den senares. Äfven mellan den och 
stjertfenan är en tydlig gräns, ehuru bugten dem emellan är 
grundare, till följd deraf att de äro förenade längre ut å den 
senare. Hos unge individer är skilnaden mellan den och rygg- 
fenan i detta afseende mindre märkbar.. — Bröstfenorna äro 
stora och breda och baktill snedt afrundade, samt räcka, tillba- 
1) Hos det ofvan anförda Grönländska exemplaret börjar analfenan 
ovanligt långt framme, så att afståndet mellan den och nosspetsen inne- 
hålles ungef. 2?/, ggri totallängden, då samma afstånd hos de andra ex. 
blott innehålles ungef. 2'/, till 2'!/, ggr i den senare. Hos det först nämnda 
utgör äfven analfenans längd ungef. '!/, af totallängden, då den hos de 
andra är märkbart mindre än denna hälft. Till en del beror detta sanno- 
likt derpå, att det Grönl. ex. är en äldre hane. 
2) KRÖYER har uppgifvit, att de oledade strålarnes antal i denna 
fena hos Liparis tumnicatus är 7, och att deras antal i ryggfenan hos den 
samme är 21. Å de af oss mikroskopiskt undersökta exemplaren hafva vi 
funnit det här uppgifna mindre antalet af dylike strålar i dessa fenor. 
KRÖYERS exemplar hafva varit större än våra, och det är derför möjligt 
att deaf detta skäl haft ett större antal sådane. — MALMGREN (anf. st.) har 
uppgifvit, att exemplaren från Spetsbergen hafva i rygg- och analfenorna i 
medeltal 3—4, och i bröstfenorna 1—2 strålar mer än exemplaren från ' 
Östersjön. Han har dock icke funnit detta vara konstant. 
