702 Slägtet Liparis. 
genom sin förekomst vid Spetsbergen och Grönland visar sig 
såsom en högnordisk eller Ishafsfisk, så får man antaga, att 
den liksom de båda nämnda djurarterna, i norre Östersjön och 
Bottniske Viken är en qvarlefva från isperioden, och att den 
dit inkommit under den tid, då dessa haf stodo i samband med 
Hvita Hafvet!). Vid vår vestra hafskust har den, så vidt vi. 
hafva oss bekant, icke hos oss erhållits söder om Bohusläns 
skärgård, hvarest äldre exemplar tyckas vara mycket sällsynta, 
men hvarest unga sådana enligt vår och A. W. Marms erfaren- 
het icke fås så synnerligen sällan. Troligtvis förekommer den 
dock sydligare derstädes, emedan den enligt Lörzxen och G. WINTHER 
blifvit tagen vid Hellebek på Danska sidan strax norr om Öre- 
sund. — Vid alla Norges hafskuster är den enligt R. Corrertr 
icke sällsynt, åtminstone unga exemplar, ehuru äldre sådana 
fås mera sällan. Vi hafva vid Norges vestra kust, på ringa 
djup (6—10 famn.) stundom funnit unga ex. icke vara säll- 
synta bland tången och på skalbotten. Enligt Corretr är den 
dock vid de nordligaste kusterna af Norge talrikare än vid de 
sydligare, och blir större vid de förra, samt träffas der stundom 
vid stranden på så ringa djup, att den kunnat tagas med hand- 
håf, hvilket förhållande öfverensstämmer väl med dess ursprung- 
liga natur af Ishafsfisk. — Den har för öfrigt en mycket 
vidsträckt geografisk utbredning i den nordiska regionen, då 
den förekommer vid Norra Amerikas östra kust ned till Cap 
Cod, vid Grönland, Spetsbergen, Island och enligt S. LovéÉN 
(anf. st.) Kamtschatka, samt söder ut vid kusterna af England 
och norra kusten af Frankrike. 
Beträffande dess lefnadssätt känner man endast, att den är 
en 8. k. bottenfisk, som merendels håller sig vid bottnen och 
der suger sig fast med sugskifvan vid diverse föremål?), och 
dervid enligt Exström böjer stjerten om åt venster samt lägger 
den intill venstra sidan af främre kroppen, så att den derigenom 
1) Vi hänvisa för öfrigt till S. LovEÉEN: Till frågan om Ishafsfaunans 
fordna utsträckning öfver en del af Nordens fastland; Öfvers. af K. Vet. 
Akad:s Förh. 1862, pag. 463 & 465. — Troligtvis har den under isperio- 
den i Östersjön haft större dimensioner än den nu har, såsom förhållandet 
utan tvifvel äfven varit med Cottus quadricornis och Idothea entomon. 
2) Vi hafva iakttagit, att exemplar, som i många år legat i sprit, 
fastnat med sugskifvan vid det föremål hvarpå de blifvit lagda med bu- > 
ken nedåt. 
