710 Slägtet Liparis. 
den äldre honan ungef. till anus och hos den äldre hanen och 
de unge något bakom anus, men icke till analfenan, och deras 
längd från främre kanten af deras bas innehålles hos de äldre 
4 ggr och hos de unge nära 4 ggr i totallängden. De sträcka 
sig liksom hos föregående på strupen framom sugskifvan, mel- 
lan den och gälhinnorna, men äro här längre åtskilda från 
hvarandra än hos den. Deras strålar äro till antalet 27 till 
30 (vanligen 27 till 28), och af desse bilda, liksom hos före- 
gående, de 7 främre en särskild afdelning, som genom en bugt 
är skild från de bakom varande strålarne, och som dessutom 
genom längre ur fenhinnan fritt utstående strålspetsar skiljer 
sig från dem, ehuru de främste äro helt korte. 3:te och 6:te 
strälarnes spetsar äro här, liksom hos föregående, de längste. 
Den bakre brede afdelningen af bröstfenan är snedt afrundad. — 
De till en sugskifva transformerade bukfenorna hafva hvardera 
6 förändrade, böjde, enkle och oledade strålar. Sugskifvan, som 
vi funnit nästan rund hos både äldre och yngre, är belägen på 
ett afstånd bakom underkäkens framkant, som hos den äldre 
honan innehålles 9 ggr, hos den äldre hanen ungef.- 8!/, ggr 
och hos den unge d:o omkr. 8 ggr i totallängden, och som är 
ungef. lika med samma skifvas längddiameter. Liksom hos fö- 
regående består den å sugskifvan varande kransen af 13 sug- 
vårtor, men den i midten framtill varande d:o är visserligen 
större än de andra, men ej tydligen dubbel, och hos äldre 
exemplar äro dessa vårtor något otydliga. -— BStjertfenan, som 
är längre än hos föregående art, och hvars längd utgör både 
hos äldre och yngre 3, eller mera af hufvudets längd, och 
hvars spets stundom är tvär med afrundade hörn, men oftare 
är afrundad, har 10 fullständige och ledade men enkle strålar, 
och ofvan 4 och nedan 2 sidostrålar, af hvilka ingen är ledad, 
ehuru ett par af dem äro temligen långe. — Huden liknar i 
det närmaste den hos föregående, och är tunn samt å i sprit 
förvarade exemplar löst sittande, liksom hos den. Sedd med 
lup, företer den, i synnerhet på öfre sidan af hufvudet och på 
framryggen, talrika, ehuru temligen glest sittande, små run- 
dade och med tydlige konturer försedde kornige bildningar, som 
äro större och glesare än de ljusbrytande kropparne i den samme 
hos den föregående arten, och som, ehuru temligen löse och 
mjuke, tyckas förete ett något fastare utseende än den dem 
omgifvande öfrige deien af huden, och derför någon gång för- 
