Montagu's Sugfisk. T15 
främre del är vertikal och deras bakre horisontel. Den förre 
har 2:ne genom en smal bugt åtskilda utskott, af hvilka det 
öfre är störst. Det undre, som är tillspetsadt, bär 1 förening 
med det motsvarande på det andra bäckenbenet den större fram- 
till i sugskifvans krans sittande sugvårtan. På undre sidan af 
bakre delen af detta utskott samt af bäckenbenets horisontelle 
del sitta de 6 starkt böjde, refbenslike, enkle, oledade och trans- 
formerade bukfenstrålarne, af hvilka den främste är den minste. 
På hvardera af desse strålar sitter i sugskifvans krans en sug- 
vårta, och då båda bäckenbenen liksom de båda bukfenorna äro 
förenade med hvarandra, så har sugskifvans oafbrutne krans 
följaktligen 12 sugvårtor, plus den dubbla framtill. 
Montagu's Sugfisk förekommer vid vår vestra kust från 
Öresund till Norge, men har ännu icke anträffats vid våra 
Östersjökuster, ehuru det är möjligt att den kan komma att 
erhållas vid Skånes södra eller åtminstone sydvestra kust, då 
den enligt : WistHer på danska sidan blifvit tagen vid Möen. 
N. O. ScHaGErström (anf. st.) har erhållit den i trakten af 
Landskrona, och sjelfve hafva vi tagit den vid Kullaberg i 
Skåne. Enligt WinruerR lär den icke vara sällsynt vid Helle- 
bek på Seland, strax norr om Öresund och torde derför icke böra 
betraktas såsom någon sällsynthet vid vår vestra kust strax norr 
om detta sund. Enligt hvad vi sjelfve erfarit och enligt hvad 
man kan sluta sig till af Maims uppgifter i Göteborgs och 
Bohusläns Fauna är den icke sällsynt i Bohuslän, och erhålles 
derstädes ofta inom tångregionen från ytan till 20 famnars 
djup, ehuru man i bottenskrapan vanligen blott lyckas få min- 
dre exemplar, och de stora erhållas vid notdragning eller i hum- 
mertinor, rysjor och andra dylika fiskredskap. OC. A. Hansson 
(anf. st.) har tagit äldre honor af 72 mill:s totallängd med 
handhåf på endast en fots djup nära Strömstad, och antager, att 
den derstädes icke är sällsynt. -— Enligt R. Corretr (anf. st.) 
är den utbredd vid alla Norges hafskuster, från de sydligaste 
till Vestfinmarkens, och synes der inom tångregionen vara tem- 
ligen allmän äfven enligt våra egna iakttagelser, ehuru den 
icke erhålles öfver allt, och lär vara talrikare vid de sydvestra 
kusterna af Norge än vid de norra. Företrädesvis synes den 
hålla sig vid yttre hafsbandet och vid stränderna af öar, som 
ligga i öppna hafvet, och icke långt inne i fjordarne. — 
För öfrigt förekommer den vid kusterna af England och 
