758 Slägtet Lophius. 
- Loplius piscatorius, FRANCIS DAY: The Fishes of Great Britain & Ire- 
land, Part II, pag. 75, pl. XXIX. — 1881. 
5 s MöBIUs & HEINCKE: Die Fische der Ostsee, pag. 42. 
— 1883. 
Uti sin ”Skånska Resa”, pag. 327 (år 1751), anförer LINNÉ denne fisk 
för första gången såsom tillhörande Sveriges fauna, under den Svenska be- 
nämningen Hafs-Padda. Det der beskrifna exemplaret var taget vid Kul- 
laberg, och blef LINNÉ förevisadt af Kapten VON KOCKEN, egare af Krap- 
perups gård, och förmodligen var fisken der känd under detta namn, ehuru 
LINNÉ icke nämner något derom. Enligt C. U. EKSTRÖM!) och ÅA. W. 
MALM (anf. st.) kallas den i Bohuslän Merulk, och MALM nämner, att den 
dessutom derstädes äfven benämnes Havulk. Detta senare namn anföres . 
äfven af D:r CARL CEDERSTRÖM?). Enligt STRÖM (Söndmörs Beskr.) be- 
nämnes den i vestra Norge Bredflab, och enligt PONTOPPIDAN äfven Steen- 
ulke. TI Skand. Fauna anföres derjemte, att den i Norge kallas Marulk 
och Paddefisk, af hvilka namn äfven vi hört det förra. 
Beskr. Den ernår en betydlig storlek, och enligt de upp- 
gifter, som förekomma hos Cuvier & VALENCIENNES, YARRELL OCh 
Nirsson, lär den blifva 5 till 6 fot lång, och då den i förhål- 
lande till längden har en betydlig bredd, så är det klart, att 
de, som hafva en sådan längd, hafva en mycket betydlig kropps- 
volum, samt ett jemförelsevis ofantligt hufvud och gap. Så stora 
erhållas emellertid mycket sällan, och den vanliga längden af 
de större exemplar, som fångas, är 3 till 4 fot. Marm uppgif- 
ver i Göteborgs och Bohusläns Fauna, att det största exemplar, 
som han under 30 års tid erhållit, var 4!/, fot långt. Då 
hufvudet vid den senare tillväxten tyckes tilltaga jemförelsevis 
mera 1 bredd och storlek än den öfrige kroppen, så är det tyd- 
ligt, att de mycket stora exemplaren hafva ett enormt stort och 
bredt hufvud, som utgör hos dem en jemförelsevis betydligare 
del af kroppsvolumen än hos de mindre. Hos bådadera är det 
emellertid ett utmärkande drag 1 denne fisks byggnad, att huf- 
vudet utgör en jemförelsevis mycket betydlig del af nämnde 
volum. Strax bakom hufvudet är kroppen bred och stor, ehuru 
ej så bred som hufvudet, men den aftager mycket hastigt i 
bredd eller tjocklek bakåt. Ehuru kroppen ända bort emot 
stjertfenan är bredare än hög, är den dock ej synnerligen starkt 
nedtryckt, och visar sig derför bakåt nästan trindlagd. Å ett 
1) Göteb:s K. Vetensk. och Vitterh:s Samh:s Handl. ny tidsf. 1:sta 
häft. pag. 38. 
2) Öfvers. af Kongl. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, pag. 65. 
