UU Slägtet Lophius. 
är samma art som den, men den har icke anträffats vid Grön- 
land, ehuru den enligt Fazer förekommer vid Island. 
Hvad dess lefnadssätt beträffar, så är det kändt och äfven 
af hela dess byggnad antydt, avt den är en glupsk och omätt- 
lig roffisk, som lefver af fiskar och som vanligen håller sig 
vid bottnen, der den dold bland stenar och tång eller ock i 
den löse dyn, i fall det är på större djup, lurar på sitt rof, 
hvilket den med tillhjelp af sine rörlige isolerade fenstrålar, 
liknande maskar, lockar till sig. Då den är en dålig simmare, 
kan man icke på annat sätt förklara, huruledes den kan taga 
snabbt simmande fiskar, som stundom äro af ganska betydande 
dimensioner, och den har vanligen ventrikeln fyld af rof!). 
Dess färg och-hudbihang göra, att den har en förvillande lik- 
het med omgifvande växter m. m., och att den desto lättare 
kan dölja sig, då den lurar på rof. Denna egenskap af skick- 
lig fiskare har gifvit anledning till det af Linsé gifna artnam- 
net, piscatorius och till det af Ronpener ett par hundra år 
förut gifna namnet Rana piscatriz. Då den på bottnen för- 
flyttar sig från ett ställe till ett annat, sker detta med till- 
hjelp af bukfenorna, emedan den eljest genom de vanliga rö- 
relserna med stjerten, lätt skulle skrämma de i närheten va- 
rande fiskarne. Den förekommer på mycket vexlande djup. De 
yngre hålla sig dock i allmänhet på mindre djup och de store 
och gamle på större d:o. Marnm (anf. st.) uppgifver, att den i 
i allmänhet håller sig på hård botten, beväxt med alger, på od 
till 138 famnars djup, mån detta torde företrädesvis blott vara 
förhållandet med de yngre, emedan vi i Norge erhållit uppgif- 
ter om större exemplars fångande med långref eller backa på 
mycket större djup (100—150 famnar eller mera), och R. Cor- 
LETT anför, att den oftast fångas ”på stort djup” utanför Nor- 
ges sydvestra kust, vid fiskbankarne derstädes under de stora 
torskfiskena. Äfven i Skandinavisk Fauna uppgifves, att de 
största exemplaren fångas längst ute på det största djupet. A. 
AGassiz (anf. st.) uppgifver, att de äldre af denne fisk vid N. 
Amerikas östra kust äro jemförelsevis djupvattensfiskar, och att 
han derstädes ”draggat” den (sannolikt med trawl) på 320 fam- 
nars djup; men honorna söka i och för äggläggningen grundare 
1) Den tager stundom sådane, som icke äro snabbe simmare, och 
man har i ventrikeln af stora exemplar ej sällan funnit Raja batis. 
