Merulken. ta 
vatten. Stundom händer det emellertid att den närmar sig 
stränderna och uppstiger högre i vattnet, då den söker sitt rof, 
och att den t. o. m. tager på vattnet simmande eller dykande 
fåglar, och det finnes exempel på, att den angripit och svårt 
sårat badande menniskor. — Öfver dess fortplantning har man 
hos oss icke haft tillfälle att göra några iakttagelser, och 
Kröver (anf. st.) nämner endast, att han hos honor, som blif- 
vit tagna midt under sommaren, funnit stora romsäckar, och 
han förmodar derför, att dess lek inträffar mot slutet af som- 
maren 1). Detta öfverensstämmer temligen nära med de af A. 
AGaAssiz. gjorda iakttagelserna vid N. Amerika. Han uppgifver 
nemligen, att dess ägg derstädes ofta anträffas lagda under den 
senare delen af Augusti månad. De förekomma flytande i hafs- 
ytan, inneslutna i en slemmig massa, som bildar band af 3 
fots bredd och 20 till 30 fots längd. Den slemmiga massan 
är af en ljust gråviolett färg, och de mörke pigmentfläckarne 
hos ungarne, då de ännu äro inneslutne i äggen, gifva åt mas- 
san ett något svartaktigt utseende; men på nära håll se eljest 
dessa band ut som kolossala krusflor. Äggen bilda uti massan 
ett enkelt, irreguliert lager. —- Merulken fångas endast tillfäl- 
ligtvis vid fångst af annan fisk, oftast när d2n slukat sådane 
fiskar, som fastnat på långref eller backa, men stundom fastnar 
den på, krok å handsnöre och stundom insnärjer den sig i garn, 
som blifvit satta för fångst af torsk och flundror m. £f. fiskar. 
Coucx berättar, att en gång en merulk slukade en på en krok 
fastnad ”Conger” (Murcena conger), men denne sträfvade att 
slippa ut ur hans gap och kröp dervid ut genom hans gälöpp- 
ning, så att båda på detta sätt blefvo fångade. Fiskrarne hafva 
merendels en viss afsky för merulken. I afseende härpå anfö- 
res i Skandinavisk fauna: ”I somliga skärgårdar hafva fiskrarne 
åtskilliga fördomar rörande denne vanskaplige fisk. Bland an- 
nat mena de, att på den skuta, der en merulk fångas, då de 
äro ute på storfiske, är någon feg, d. v. s. någon som är be- 
stämd att snart dö. De taga derför sällan eller aldrig mer- 
ulken om bord; de afskära ”känsan” och låta honom gå bort 
med kroken; ' eller ock, då de med linan halat honom, hän- 
gande på kroken, upp till hafsytan, och han har det vida gapet 
1) THOMPSON (Natural History of Ireland, IV, p. 120) har beräknat 
äggens antal hos en större hona till 1,427,344. 
