- 
Marmorerade Tångulken. td 
artdistinktionen och göra den ofta osäker. De äro i allmänhet 
små fiskar, som sannolikt aldrig öfverstiga 81/, tum dec.m. i 
längd, och oftast äro vida mindre än detta mått. De äro i 
allmänhet i sin förekomst pelagiske, och äro företrädesvis ut- 
bredde i Oceanerne mellan tropikerne, men på grund af deras 
vana, att intaga luft eller ”blåsa upp sig”, och fästa sig med 
sina armlika bröstfenor vid kringflytande tång, och låta sig på 
detta sätt kringdrifvas af vindar och hafsströmmar, blifva de 
ej sällan förda utom deras zon, och sålunda hav ifrån intertro- 
pikaltraktaterne i Atlanten den art blifvit förd till norra kusten 
af Norge, af hvilken ett par exemplar der erhållits. Deras sim- 
förmåga är mycket inskränkt. I närheten af stränderna dölja 
de sig mellan stenar och koraller samt hafsväxter, hvilka de 
mycket likna till färgen, och hvarföre de då äro svåra att 
upptäcka. 
1. Antennarius histrio (Linse). 
Marmorerade Tångulken. 
Den 1:ste isolerade ryggfenstrålen mycket liten, sittande 
framtuyl på basen af den 2:dre d:o, och vid spetsen med en 
liten knapplik utvidgning, som bär små hudpapiller eller en 
liten fint inskuren eller papillerad hudskifva. Huden naken och 
slät eller ytterst fint och mjukt granulerad, samt försedd med glesa 
greniga hudbihang, åtminstone på hufvudets undre sida och på 
buken. 2:dre och 3:dje isolerade strålarne bära vid spetsen 
gremiga lmudbihang. 2:dra ryggfenan räcker till eller något 
bakom stjertfenans bas. Färgen vexlande, men bottenfärgen 
vanligen gulbrunaktig eller rödbrunaktig eller ock grågulåktig, 
marmorerad af större brunaktige och större och mindre hvit- 
aktige, 1 friskt tillstånd sannolikt guldglänsande fläckar, de 
förre stundom omgifvande de senare och vanligen bildande flera 
(4—5) från ögat radiärt utgående streck, och de senare i syn- 
nerhet talrike på buken och nedre delarne af kroppssidorna. 
De vertikala fenorna med brune fläckar och band. 
IATIRURSRE okEfea NS an 67; ri LOG EES: 
SJ SÅ 
