ERIK MODIN, ANTECKNINGAR OM HÄRJEDALENS FAUNA. 



Däggdjur. 



Fladdermössen äro icke talrika. Egendomligt nog ha de 

 3 ex., som infångats för undersökning, alla tillhört den säll- 

 synta arten Vespertilio tmjstaciniis Leisl. Ett af dessa (det 

 första från Härjedalen erhållna) förvaras i Uppsala zool. mus. 

 Fyndorter: Linsäll, Ängersjö. Namn: Sfjinnväng (skinnvinge), 

 äfven flccdermus och Jcuf^ld-skingra (Hede). 



Af iiäbbmösseii anträffas den allmänna arten (Sorex vul- 

 garis L.) ofta. Den benämnes miisjyrild eller jyrild. Mindre 

 allmän synes vattennäbbmusen {S. fodiens Pall.) vara. Namn: 

 vass-vand. 



Af igelkott (Erinaceus europceus L.) anträifades af mig i 

 Älfros kyrkby ^'l lo 1891 det färska ryggskiunet med vid- 

 hängande kraninm från ett ex., som nyss förut måste hafva 

 blifvit dödadt af rofdjnr. Ingen på trakten hade ditfört 

 djuret, hvilket för befolkningen var okändt. Prof. Nilsson 

 {SJcand. fauna, pag. 96, 2:a uppl. 1847) uppger att igelkotten 

 skall hafva blifvit sedd en gång i Hede. 



Stora och lilla vesslaii (3Iustela Erminea L. och M. vul- 

 garis Briss.), båda kallade lekatt, förekomma öfver hela pro- 

 vinsen, somliga år såsom isynnerhet vid lämmelns vandringar 

 mer, andra mindre. Småvesslan är dock sällsyntare såsom 

 man af spåren vintertid kan iakttaga. 



Lodjuret (FeJis Lijux L.) är sällsynt, hvilket väl delvis 

 står i samband med den jämförelsevis ringa tillgången på 

 af denna djurart omtyckta marker (sammanhängande gran- 

 skogar) och villebråd (hare). Under senaste årtiondet äro, 

 såvidt kändt, endast ett par loar dödade, hvilka förmodligen 

 ströfvat hit in från andra landskap. Namn: lo. 



Steiiinård (Älarfcs foiiia Briss.). På grund af de med- 

 delanden jag erhållit af allmogejägare om af dem dödade 

 mårdar har jag haft anledning antaga det denna art finnes 

 i landskapet, ehuru den förut ej blifvit för detsamma an- 

 märkt. Ett af mig undersökt ex., skjutet V12 1899 vid Ytter- 

 hogdal, tillhörde med visshet denna art. Den karakteristiskt 

 indelade bringfläcken hade å detta en svagt gul färg; i öfrigt 

 voro de för M. foina gällande artmärkena otvetydiga. Upp- 

 gifves förekomma mera sällsynt än följande art. 



