10 ERIK MODIN, ANTECKNINGAR OM HÄRJEDALENS FAUNA. 



Till frågan om hestämmande af älgens ålder efter antalet 

 hornspetsar må följande mig personligen gjorda meddelande 

 af en lappman Fredriksson (från Oviken) anföras. 



Fredrikssons broder Johannes påträffade för o. 25 år 

 sedan en älgko med två späda kalfvar — hon- och hankalf — 

 dem han fasttog och märkte med sitt renmärke. Tre år 

 senare lyckades det honom att få skjuta den märkta han- 

 älgen, h vilken nu bar krona med fem stiJdor x)å det ena och 

 sex på det andra hornet. Meddelaren hade själf gjort en 

 liknande iakttagelse, i det att af ett par af honom påträffade 

 och märkta älgtjurkalfvar den ena i andra året befanns bära 

 tvenne stildor på hornen, den andra däremot endast en. Af 

 den iakttagelse han gjort rörande renarnes hornuppsättning, 

 nämligen att denna vore beroende af betet, så att större 

 horn med flera grenar utbildade sig då betet var rikligt än 

 då det var magert, ville han också förklara det förhållandet, 

 att älgen stundom hade flera spetsar på hornen än lefnadsår 

 och att dessa sålunda icke, såsom allmänt antages, vore ett 

 konstant åldersmärke. 



Rådjuret kan sedan 1898 med visshet inregistreras i pro- 

 vinsens fauna, om också såsom blott tillfälligtvis förekom- 

 mande. I mars s. å. tjufsköts en yngre bock vid Fåssjö by i 

 Y. Högdal och i juli iakttogs en hind vid vägen mellan 

 Svegs kyrkoplats och Risbrunns by. Om dessa djur och 

 förmodad äldre förekomst af dylika se Jägarförb:s tidskrift 

 årg. XXXVII sid. 157. 



Fåglar. 



I. Sittfåglar. 



Tättingar. 



Af trastarnes familj har jag anträffat: 



diibbeltrasteu {Turdus viscivorus L.), skj. 'i Linsäll ^V^" 

 1895, ungfågel -/s 1899 i Y. Högdal; bo med 4 ägg påträfFadt 

 i Y. Högdal ^^/ö 1891 af herr A. Svedmark. Tyckes före- 

 komma sällsynt; 



$iiösk.itan (T. pilarm L.). den allmänaste arten; öfver- 

 vintrar undantagsvis; 



