16 ERIK MODIN, ANTECKNINGAR OM HÄRJEDALENS FAUNA. 



Af siskorna träffas 



grönsiskan (Äcanthis spinus L.) ofta (vid Glöte i Linsäll 

 har jag funnit henne häckande) och ännu oftare 



gråsisknu (A. linaria L.), som utan tvifvel häckar i land- 

 skapet liksom hon också öfvervintrar till betydligt antal, 

 äfven i fjällen. Så sågos 1895 i januari flockar af denna fågel 

 i Vedongsfjället (Lillhärdal), där de höllo till i albuskarne. 

 Namn: rönacke. 



Kråkfåglarnes familj företrädes af: 



staren (Sturmis vidgaris L.), en under senaste mansåldern 

 invandrad fågel, hvilken, sedan man nu börjat att befordra 

 hans trefnad genom utsättning af holkar, i allt större antal 

 visar sig i landskapet. Han återvänder hit under tidiga 

 vårar redan o. 20 mars såsom den första flyttfågeln. 



Stararne visa sig vara ett afundsjukt släkte. En af 

 mina bekanta i Sveg har vid sitt inspektorsboställe (Nils- 

 vallen) under flera år gjort den iakttagelsen att de små- 

 fåglar, rödstjärtar och flugsnappare, som plägat häcka vid 

 gården, försvunnit sedan stararne blifvit bofasta där. På en 

 gård Lillbacka i Y. Högdal iakttog man förliden vår något 

 liknande. Vid sidan om en äldre holk utsattes ett par nya 

 sådana. Då stararne anlände, togo de den gamla och en af 

 de nya holkarne i besittning, hvaremot ingen bosättning 

 skedde i den mellersta. Senare kom ett par göktytor {lynx), 

 som funno behag i denna och redde sig att där bygga bo. 

 Men detta nya sällskap föll icke stararne i smaken, och nu 

 fick man bevittna, huru det ena starparet för att förjaga 

 göktytorna togo deras holk i besittning och, öfvergifvande 

 sitt första bo, byggde sig för i göktytornas, så att dessa nöd- 

 gades draga sina färde; 



nötskrikan (Garrulns glandarius L.), som sparsamt upp- 

 träder i provinsens östliga och mellersta delar, där hon äfven 

 häckar. Någon gång förirrar hon sig dock långt upp i skogs- 

 regionen, så att hon är anträffad vid Sörvattnet (Linsäll) 

 och Råndalen (Hede). De enstaka nötskrikorna draga då 

 fram genom skogen i sällskap med sina sam^släktingar laf- 

 skrikorna. Namn: rö-sfjör, slcogs-sfjör, rö-.sk<etfu, blå-skcettu, 

 åkerskrika samt lav-skrika{!) Detta sistnämnda namn är där- 

 emot okändt såsom benämning på efterföljande art; 



lafskrika (G. infaustus L.), allmän genom hela landskapet 

 ehuru talrikast i den mellersta och öfre delen. Namn: lav- 



