BIHANG TILL K. 8V. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. IV. N:0 4. 17 



{•Jisa, fcell-tji/Msa el. talltjöJxlcsa (»rötjykksa» är en jämt- 

 ländsk benämning); 



skatan (Pica pica L.), likaledes allmän, men aftager i an- 

 tal emot fjällen. Namn: sJccettu, (äldre) stjör; 



nötkråkan {Nucifraga caryocatactes L.), tillfälligtvis upp- 

 trädande i provinsen. 1888 (sept.) skötos ex. af denna fågel 

 i Malmagen (Jägmäst. Falck) och Hede (Inspektor A. Amnéus). 

 Ett ensamt individ iakttogs hösten 1897 i Linsäll; 



kråkan {Corvus cornix L.), talrik kring de större bygderna. 

 Under blida vintrar dröjer sig någon enda kråka kvar i nedre 

 delen af provinsen; eljes bortflyttar hon före vinterns inbrott 

 för att återvända i februari (tidigast) eller först i början af 

 april, om våren är sen. 



Såsom ett ovanligt drag i kråkans vidtomfattande föd- 

 geni förtjänar nämnas, att hon uppträder äfven såsom fiskare. 

 Förliden vår iakttogs huru en kråka på ett grund i Y. Hog- 

 dalssjön, hvarest mört lekte och därunder ofta närmade sig 

 vattenbrynet, uppsnappade den ena lefvande fisken efter den 

 andra och i näbben bar bytena till lands; 



kajan {C. monedula L.), hvilken sannolikt icke häckar någon- 

 städes i provinsen. Under flera år hafva dock åtskilliga indi- 

 vid varit synliga vårtiden vid östra gränsen (Y. Högdal), och 

 under hela sommaren 1897 uppehöll ett par kajor sig vid 

 Linsäll, hvarifrån de först på senhösten försvunno; 



korpen {C. corax L.). Denna besöker i mindre flockar 

 eller enstaka exemplar någon gång under höst, vinter och 

 vår de nedre och mellersta socknarne. I öfre Härjedalens 

 fjälltrakter är han stationär. Jag fann honom (1897 i juli) 

 häckande vid Fjällsjöarne på Hede område. Namn: kossjp; 



råkan (C. frugilegus L.), som årligen vår och hösttiden 

 visar sig — enstaka individ eller smärre flockar. I Sveg 

 såg jag 23/9 1891 en flock på 7 stycken, hvaraf åtskilliga 

 tycktes vara ungfåglar. Oftast är råkan iakttagen i Y. 

 Högdal; en gång i Linsäll V^ 1898. Mycket ovisst är, om 

 hon häckar i provinsen. 



Sidensvansen {AmpeUs garrulus L.) förekommer somliga år 

 mycket talrikt under senhösten. Att han äfven häckar i 

 provinsens skogar synes satt utom tvifvel. I en s. k. gran- 

 mor vid Lofsdalen (Linsäll) såg jag ^Vv 1894 åtskilliga siden- 

 svansar uppehålla sig, och han är vid samma tid på som- 



2 



