2 WESTRINGS-LAF. 



Dess skorpa eller kropp ar mera gråaktig 

 till färgen, stLindom hvitare och skrofllg af 

 små Ena cylindriska kroppar af ojemn figur, 

 samt sprucken i smärre rutor, ofta med många 

 uppstående små täta pipor, | tum höga, stun- 

 dom grenigaj med små mörka knappar på än- 

 dan, och här och der små upphöjda klot, af en 

 ärts storlek, också fullsatta med små mörka 

 knappar, hviika äfven synas Öfveralit på ytan 

 af skorpan, ofvanpå de små ojemna figurerna. 

 De små kloten, upphöjda öfver skorpan, aro 

 i början mera täta (solida); men utväxa ofta 

 i åtskilda pipor, som omsider också få sina 

 knappar. Den är således icke så jemt korall- 

 pipig som koralMafven. Den förefaller på si- 

 na ställen stundom hvitare till färgen, men all- 

 tid med dessa små mörka knapparna, och är 

 då på undra sidan mera rödbrun, eller rost- 

 färgad. Vätt, och sedan torkad, blir den från 

 stenen lossade skorpan mera rödbrun. Den 

 är specifikt mycket tyngre än alla andra. Dess 

 «må knappar, som vanligast äro utan skaft 

 (sessilia), anser Prof. Acharius vara fröhus (a- 

 pothecia); och i anledning af dessa har Herr 

 Dickson i England kallat den L. punciatus ; 

 men den är dock skild ifrån den L,, puncta- 

 lus i English Botany, som Acharius kallar 

 Parmelia punctata» Fig. a visar efter försto- 

 rings-glas en bit af skorpan med derpå sittan- 

 de små knappar. Fig. b. föreställer en dylik 



