50 LET-LAF. 



annorlunda än i runda smärre plättar. Dess 

 svartbruna färg, mera dragande i svart, än 

 brunt: dess finare blad, något flikiga, mera 

 glatta på ytan och släta samt trubbigt flikiga 

 framåt ändarna, jämnare fullsatta med svarta 

 hår på undra sidan, utgöra goda skiljemärken 

 dem emellan. Då bladen brytas, äro de hvita 

 i brottet. 



Den artförändring häraf, som Prof. Aclia- 

 rius kallar panniformis, synes göra slägtska- 

 pen närmare med färglafven, och skulle jag 

 snarare tro den vara en variation af denna 

 sednare, än af den förra. Den har en färg, 

 som skiftar emellan ljus- och mörkgrått, väx^r 

 äfven i flera alnars långa plättar med sina fjäll- 

 Tis (imbricatim) på hvarandra liggande flikar. 

 Den kan mycket väl blandas med denna (Let- 

 laf), emedan den ger lika kulör, likasom alla 

 tre dessa kunna på en gång nyttjas till samma 

 färg. Med Styxlafven (Lich. slygiusj , hvars 

 flikar hafva en uppåt böjd kant, och äro mera 

 svarta, samt Falu lafven C^ich, FahhinensisJ, 

 hvilken är mera fin, mera brun och harmera 

 böjda kanter, kan den lätt förblandas, om 

 ej de sednare voro mera sällsynta, och jemfö- 

 relsen emellan dem gjordes med mera grann- 

 lagenhet. 



Ibland de midt på Letlafvens bål (thallus) 

 befintliga blad och sådana med hvilka den all- 



