LET-LAF. OJ 



VFillemet, Velar göras deraf, som föras opp 

 i näsan. 



Af äldre Botanister kallades den Lichen 

 tincLoriuSj och ble£ troligen förblandad med 

 rätta färglafven (Lich, saxaLilisJ. Dillenius 

 berättar, att de fattige i England dermed fär- 

 ga sina kläder; och ^. Linné säger i sin O- 

 lands resa, att bondhustrur färga sitt ylle gult 

 af lafven, medelst lut, och rödbrunt med al- 

 bark. Hr. Mohf^ skrifver ock i sin Naturbi- 

 storia öfver Island, att bondfolket i Norrige 

 dermed färga sitt ylle rödbrunt. Prof. Hojj^- 

 man har macererat den en hel månad i urin, 

 och sedan kokat den, med tillägg af litet jern, 

 då han efter \ timma erhållit en olif-brun färg: 

 med- jern-vilriol har han fått en brunaktig rost- 

 färg, och med salmiak och jern-vitriol blef 

 färgen högre och mera rödbrun. Då jag lät 

 den undergå mitt prof, för att upptäcka färg- 

 halten, såg jag huru profspiritus deraf blef 

 starkt gulbrun, och med tillsats af renad pott- 

 aska mycket rödbrun , hvaraf jag gjorde den 

 slutsats, att silke deraf hastigare färgas än yl- 

 le; hvilket ock erfarenheten sedermera besan- 

 nade. Letlafven är ett gediget färgstoft, som 

 endast med matten, utan någon tillredning, 

 gifver höga, starka och äfven äkta färger åt 

 både ylle och silke. Ehuru färghaltig den är, 

 så fordras dock lika vigt deraf mot godset; 



