j46 Ii i m l a f. 



öfverträffa densamma, då denna tiUika gifver* 

 ett mycket godt lim, sorn kan med förmåa 

 användas till mångahanda behof.. 



Denna laf, som för denna sin säkert 

 atora nytra förtjenar namnet Limlaf, vexer 

 icke mycket ymnigt på hvart ställe; men dock 

 på så n»åiiga ställen, att troligen flera hun- 

 drade skeppund skola dernf årligen kunna 

 samlas utan mycken möda. Efter Dillenii 

 uppgift vexer den ock ymnigt i Tyskland, 

 England och Frankrike. Den finnes mest på 

 alla löfträd, i synnerhet helst på Pil och Ask: 

 dock äfvea ofta. till myckenhet på våra Ekar. 

 Den vexer kla&vis på det sätt, att ifrån en 

 gemensam rot,, fast häftad vid trädens bark, 

 mtgå dess. blad, längre och kortare, ofta öf- 

 ver ett qvarter långa, men vanligast derun- 

 der, som äro dels enkla, dels 2 till 3 delta,: 

 såsom breda binnikeband af mycken hård 

 sammansättning, så att de lätt kunna afbrytas- 

 Deras färg är blekt gulgrön som torra; men 

 våta blifva de mera gröna. Dess yttre hinna 

 är hård emellan hvitare senor, lagda liksom 

 i nätform, och äro alla bladen kantade med 

 en sådan> sena. Då det hårda bladet afbrytes, 

 synes det bestå af två hinnor, som emellan 

 sig hysa något hvitt mjölämne. Ofvanpå bla- 

 den sitta dess fröredningsskålar till mycken- 

 het, som i början äro urhålkade; men omsi- 

 der blifva större och kuliriga af ojemn knö- 



