208 ISLANDS-LAF. 



aldrig på träd eller stenar. Det är icke ovanligt 

 att finna hela marken skyld häraf, så au en 

 tunnsäck kan i största hast ihopräfsas. 



Dess skapnad och vext visar figuren myc- 

 ket naturligt. Merendels finner man den lik- 

 som utsträckt långs elter på jorden; rrien ock 

 ofta klasvis upprättsuende med sina ofvanpå 

 gråbruna blad, rnera gröiiak tii>a , då de äro 

 våta, och synas inunder giatiare, samt hvit- 

 aktiga och gropiga. Bladen äro af en half 

 till hel fing^?rs bredd, längre och kortare fråii 

 4 tilj ö eller 7 tum, hårda och stela då de 

 äro torra, liksom voro de af horn, mycket 

 flikade med taggiga kanter, men livilkas 

 trubbiga taggar bliiva liksom sjelfva bh^deii 

 genomskinhgn , då de blötas i vatten. Vid den 

 delt n af bladen som vetter åt jorden , är fär- 

 gen ofta röd eller rödbrun. Dess frörednings- 

 skålar (. polijecia) äro mera sällsynta och sitta 

 alltid mot ändan af bladet på ölrn sidan och af 

 brunare färg, med något uppstående eller från 

 bladet lossad kant. Då lafven blötes, dragés 

 färgen något åt grönt, och biir nästan geiiom- 

 skinlig, och kan delas i 5:ne hinr.or. Den 

 öiversta lossas merendels ifrån, då laiven lag- 

 ges i varmt vatten att macerera: den inre är 

 mera broskaktig, eller som en legume lös och 

 den understa mera hård och glatt. 



Islandslafven blef af v. lÅnné förd undei 



