2 I 4 I S L A N D S - L A F. 



de anförda ämnen, som finnas i islandslafven 

 håller den ock något harts (resinn); men gan- 

 ska litet. Ett uns ger knappast ett qvintin, 

 som icke blir hårdt, utan löst och segt. Det 

 har en svartbrun färg, och en vidrig äcklig 

 smak, något salt med mycken beska. Det håller 

 föga färgämne. Bitter ämnet är ock en be- 

 ståndsdel i denna laf, som är upplöst och ut- 

 bredt öfver allt i lafven , så att alla dess de- 

 lar hålla något deraf. Detta är här liksom 

 hos andra vexter, en syrlighet, som kan sa- 

 tureras eller borttagas medelst alkali. Förgäf- 

 ves söker man att utdraga det med vatten; 

 ty om man ock sköljer lafven 20 gånger, så 

 behåller åen dock något deraf; men får åew 

 macerera ett dygn i varmt vatten med potta- 

 ska (alkali) t, ex. 20 gran pottaska emot 2 lod 

 laf, och detta spad afsilas och utkramas, så 

 kan sedan samma urlakade laf kokas och gif- 

 va ett rent och smakligt gelé utan all beska. 

 Bitterämnet är upplöst i det hartsaktiga ex- 

 traktiva ämnet. Färgämnet (feecula tinctoria) 

 är ock öfverallt utspiidt i vexten i betydande 

 qvantité, och kan väl utdragas af alkali i vat- 

 ten, då man medelst inkokning. och afdunst- 

 ning bekommer en rödbrun färg, som kan 

 nyttjas till vattenfärg. Detta färgämne är ym- 

 nigt i lafven, och skall nedanföre visas huru 

 mångahanda nytta man kan draga deraf. 



