iLSK- GRA LAF. 249 



Figuren giiver lifligt begrepp om l&fvens 

 vext och utseende, med de artförändriiigar 

 som äro upptagna. 



Fig. A, Föreställer lafvon på sten i nat, 

 storlek, med 3:ne sina vanliga artförändrin- 

 gar. — a. a.) Är den på våra gråstenar mest 

 förekommande, med askgrå skorpa och smär- 

 re apothecia. -— b.) Den med hvitare skorpa 

 och större apothecia, (variet. tigrina. Achar.) 

 Patellaria tigrina, Hofjman, — c.) Y^QXi med 

 knappt märkliga och fina sprickor på skorpan, 

 som sällan producerar några apothecia (va- 

 riet. tessulata. Achar.), Då den blir gammal 

 är den mera knölig, tjock och atven mera 

 full af remnor. 



B. Ett apothecium med lodrät kljfning i 

 profil sedt, förstoradt, hvarå synes den urhål- 

 kade, och i lafvens skorpa eller vårtor ned- 

 tryckta fortplantningsskifvan (Lamina prolige- 

 ra Achar.) som utgör slägtkarakteren för 

 Urceolariae, hvartill denna art rättast föres, e- 

 huru nära beslägtad med Lecanorae {Achan 

 nova genera). 



C. Ett dylikt apothecium, hvarå med ti- 

 den fortplantningsskifvan blifvit mera upp- 

 höjd och förlorat sin concavitet. 



D. En bit ar nämde fortplantningsskifva 

 i högsta förstoring, hvarinom synas de ytterst 



