2y0 »l\A.KD-JLÅF. 



1 6. Alörk I ef ver brun färg på ylle', som sMf^ 

 tar åt gult. 



Med ättikesyrad blykalk (hlysocker) och 

 osläckt kalk sättes lafven med sitt gods i lin- 

 drigt varm maceration, och färgen blir ljusa- 

 re och mörkare efter värmegraden. Den ljus- 

 nar dock mycket i solen. 



17. Ljus kanel brun och ljus rostfärg på ylle^ 

 samt noisette på silke* 



OiTi j^5 vinättika tages till vattnet, och 

 vanlig 1*5 af jernsalt mot Jafvens vigt, så er- 

 hålLes den förra färgen, och försättes sumpen 

 med litet osläckt kalk fås en vacker rostfärg, 

 som dock ändras af syra, men icke af lut. 



18. Grågult samt merdoa på ylle^och feuUIe- 



mor te på silke. 



Tages blå vitriol i stället för den gröna, 

 så orsakar den en sådan ändring på färgerna, 

 som ej heller tål ättika, ulan att ändras. 



19. Ljus vissnad ol ii för g på yJie, 



Om blysocker och romersk alun, /^ af 

 hvardera mot lafvens vigt, kokas två timmars 

 tid, så erhålies denna färg. Silke och linne 

 få ingen särdeles färg. 



20. Ljus v entré de bicJie på ylle och silhe. 



Om lafven lägges i mnceration ett par 



dagar i vatten, som är försalt med -i^ svi^g 



