NE, DER m a ern; EA Ra RN RE ae 
8 = Kotilainen, Asplenium adulterinum. | 4 ex 1919 i 
RR K 
Fa 
joka suuresti poikkeaa ympäröivästä eriiinaaluom tst ja 4 
läheisistä dolomiittialueista lehto-, niitty-, suo- ja varsinkin. M 
kalliokasvillisuuteen nähden. Be 
Kalliot ovat täällä korkeahkoja, ee, Etene 
kin Louhilammen luona olevilla kallioilla tavataan jyrkempiä E 
kallioseiniä, joiden terassimaiset tasapinnat ovat varsin | 
merkityksellisiä osalle kalliokasveja. Kalliopinta on hyvin — A 
tasaista (tunnusmerkillistä oliviini- ja serpentiinikallioille), _ 
rapautumispinta väriltään mustaa. Kaikille kallioille ovat = 
luonteenomaisia seuraavat kolme kasvia: psi viride, b 
Lychnis viscaria, Sedum telephium. J 
Asplenium viride kasvaa harvinaisen runsaana kaikilla. 3 
kallioilla, etsien etupäässä kalliosaumoja kasvupaikoikseen. 
Mutta se ei ole sidottu aina kallioihin, vaan esintyy myös? R 
rapautumistuotteella, jopa poluillekin uskaltautuen. Huo- ja 
mattavaa on, että laji on tunnusmerkillinen koko alueen 
oliviini- ja serpentiinikallioille. Vain yhdestä paikasta olen 
sen löytänyt dolomiittikalliolta. er Be 
Lychnis viscaria kasvaa myös kaikilla kallionlia, Luon- 
nonvaraisena, apofyyttinä, lienee kasvi tällä löytöpaikalla Wi 
maamme itäosan pohjoisimpia lajin edustajia. Myös on laji än 
levinnyt rinnelehtoihin ja niityille, tämä osoittaen, miten laji 
kulttuurin vaikutuksesta leviää täälläkin alkuperäisesti sille _ 
vieraille kasvupaikoille. f 
Sedum telephium tavataan myös runsaana kaikilla kalli- + 
oilla, suosien laakeita kalliopäällyksiä. Ottaen huomioon. jä 
esiintymisrunsauden ja sen, että laji on paikalla luonnon- 
varainen ja löytöpaikka maamme pohjoisin, havaitsee tämän- - JA | 
kin lajin suhteen vuoriperän suuren vaikutuksen. Be J E 
OH eilenllioivka. samaten kuin en edellistäkään lajia. | 
Muita tunnusmerkillisiä harvinaisia lajeja ei puuttunu‘ 
Mainittakoon vain Cerastium ja (st. cp. ), TT Tii 
