170 Wikström, Öronmaneten (Aurelia aurita). 18. V. 1921. ; 
vara alldeles allmänna. Sä mycket egendomligare tyckes 
det, att jag under två somrars vistelse i den yttersta delen 
av Äbo skärgärd,. näml. i Houtskär, vartdera äret funnit a 
rikliga mängder av ovanligt små maneter. De närmare 
omständigheterna beträffande dessa fynd må här nedan 
meddelas. 
Det första fyndet av märkbart små maneter gjorde jag - 
under min vistelse i Houtskärs- skärgård sommaren 1919, 
då jag den 18 augusti i kyrkobyn (Näsby) nära en liten 
brygga vid en tämligen lång och smal havsvik öster om 
kyrkan fann en mängd exemplar av en storlek växlande 
mellan 17—33.5 mm i diameter. I det lugha vattnet kring 
bryggan summo maneterna i tämligen stort antal, och kunde 
där utom de ganska talrika små exemplaren iakttagas även 
djur av något större dimensioner, ungefär medelstora: exem- 
plar. Jag utvalde och konserverade några av de minsta 
(provet N:o IV, av den 18. 8. 1919). Såsom av provet 
framgår, hade de flesta exemplaren en storlek av 20—26 
mm i diameter. (Enligt en avbildning i M. Braun’s „Das 5 
zootomische Practicum“ mäter ett medelstort exemplar av — 
Aurelia aurita frän Finska viken 67 mm i diameter.) vv 
Sommaren 1920, dä jag äter vistades i Houtskär (Träskby), 
anmälde min son, lyceist D. A. L. Wikström, att han den 
1 juli under min frånvaro insamlat i en havsvik, det s. k. 
Östersundet, utanför vär sommarbostad, ovanligt smä ma- 
neter, vilka han funnit där i stora mängder. De insamlade 
djuren voro även konserverade, ehuru i alltför stark for- 
malinlösning. Den 2 juli gjorde jag därför en ny insamling 
på det anvisade stället (prov N:o I). I synnerhet närmare 
stranden, där solen gassade hetare, befanns vattnet då 
nästan myllra av livligt kringsimmande små maneter. Bland = 
den stora massan försökte jag utvälja såväl av de minsta = 
och medelstora som av de största exemplaren. Såsom 
provet utvisar, mätte någon av de minsta t. o. m. endast ° 
ca 5 mm i genomskärning. Talrikast voro dock exemplaren - 
om ca 8 mm, medan de största hade en diameter om ca - 
17 mm. Några nämnvärt större exemplar kunde varken nu | 
