213. V. 1921. Eklund, Vegetationen ä Vidskär o. Jurmo (Ab, Korpo). 189 
Sphagnum), dels till fastare fläckar. Närmare flyets strän- 
der bliva tuvorna talrikare och större, och här uppträda 
Empetrum nigrum, Cornus suecica och Rubus chamaemorus 
i rikt mätt. Sällsynt förefinnas Cirsium palustre och Orchis 
maculatus. 
I sydöstra delen av flyet tar avloppet sin början. I och 
vid dess lugna, översta lopp antecknades Catabrosa agua- 
tica, ny för prov. Ab. Arten växer ymnigt tillsammans med 
Calla palustris (sparsam), Carex ampullacea (sparsamt), Epi- 
lobium palustre, Galium palustre, Juncus alpinus, Lycopus 
europaeus, Montia *lamprosperma, Ranunculus flammula 
(ymnigt), Veronica scutellata (ymnigt) och Viola palustris. 
Vid dikets mellersta lopp växte i skuggan av albuskar en 
frodig koloni Tussilago farfarus. Ännu lägre ned, där havs- 
stranden vidtager, blir marken nägot sank, och här anträf- 
fades tämligen ymnigt Stellaria crassifolia v. brevifolia (H a- 
rald Lindberg vidit), ny för Finland. Stellaria crassifolia 
sönderfaller som känt i tvenne huvudformer med olika 
geografisk utbredning. Av dessa har vär flora hittills ägt 
endast v. paludosa, den nordliga formen, som trives vid 
_ källspräng, gölar, ä kärrmarker etc. och som saknas i de 
södra provinserna (Al, Ab, N, St, Ta, Sa, Ka), medan den 
sydliga formen, v. brevifolia, som är en havsstrandväxt, har 
sin utbredning i södra och mellersta Sverige (Skäne—Öland 
och Gottland). Denna växt anträffade jag pä Jurmo ytter- 
ligare ä en annan lokal nägot längre västerut i största ym- 
nighet ä en sank havsstrand, där den bildar täta mattor 
och är utmärkt prydlig genom sin friska, saftiga grönska 
och de talrika, vita blommorna. För denna fyndplats redo- 
göres längre fram. 
i Angäende de steniga havssträndernas pä Jurmo växt- 
lighet är ej mycket att säga. Den är genomgäende fattig 
och representeras av Aira bottnica, Elymus arenarius, Crambe 
maritima (plantor), Isatis tinctoria (plantor) och Triticum 
repens v. litoralis samt sällsynt Myosotis laxa och Salsola 
kali. Ytterst sparsamt uppträdde å sydkusten Cirsium ar- 
— vense v. horridum. 
